УХВАЛА
 
23 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 643/7617/24
 
провадження № 61-4332ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на постанову Харківського апеляційного суду 
від 04 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» (далі - ТОВ «ФК, «Кредит- Капітал»),  треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Д. О., про визнання виконавчого напису таким, 
що не підлягає виконанню.
 
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 
2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 24544, виданий 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. 
Стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 453,44 грн.
Зазначено, що заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 24544 від 16 червня 2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Призначено судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 30 жовтня 2024 року о 12:45 год. 
Установлено позивачеві ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу - п`ять днів після ухвалення рішення суду.
 
Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 
2024 року стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 15 000 грн.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Колісниченка А. С. задоволено.
Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 
2024 року змінено.
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колісниченка А. С. задоволено.
Стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000 грн.
 
У квітні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на постанову Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року.
 
У квітні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшли заперечення від ОСОБА_1 , подані його представником - адвокатом Бардіним І. С.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимогу про стягнення 
з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу 
у розмірі 5 000 грн.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні                  від 23 січня 2014 року «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява 
№ 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
 
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 
 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
 
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суді першої інстанції або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.
 
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19.
 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
 
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.
 
Судом встановлено, що представник позивача - адвокат Колісниченко А. С. подав до Московського районного суду м. Харкова заяву/клопотання про розподіл судових витрат, в якій просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000 грн. До заяви долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Колісниченка А. С.; копію ордера; копію детального опису робіт (наданих послуг); копію договору про надання професійної правничої допомоги; копію акта виконаних робіт; докази направлення заяви іншим учасникам справи.
 
Матеріали справи свідчать про те, що 19 червня 2024 року між ОСОБА_1 
та АО «Правота» та АБ «Артура Колісниченко» укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 19/06/2024.
 
Пунктом 1.2 Договору визначено, що сутністю доручення складає представництво інтересів Клієнта у справі щодо визнання виконавчого напису нотаріуса № 24544, виданий 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. таким, що не підлягає виконанню.
 
Згідно п. 3.1 Договору розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої цим Договором встановлюється в фіксованому розмірі 80 000 грн                                               за консультування у зв`язку з майбутнім позовом, аналіз та вивчення наданих документів, складання позовної заяви, формування додатків до неї та подача позову до суду, а у разі необхідності усунення недоліків поданої позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову, формування додатків до неї і подання її до суду, складання заяв, клопотань, заперечень по справі. У разі виконання Адвокатом інших дій, не охоплених вище, сума гонорару відображається в актах виконаних робіт із розрахунком 4 000 грн за годину виконаної роботи.
Відповідно до абзацу 2 п. 3.5 Договору сума гонорару перераховується клієнтом на поточний рахунок Виконавця або вноситься готівкою в касу Адвоката протягом 6 (шести) місяців з моменту отримання акту.
 
У детальному описі робіт (наданих послуг), складеного адвокатом 
Колісниченком А. С., зазначено, що у суді першої інстанції надано комплекс професійної правничої допомоги позивачеві, а саме: консультування у зв`язку з майбутнім позовом, аналіз та вивчення наданих документів, складання позовної заяви, формування додатків до неї та подача позову до суду, а у разі необхідності усунення недоліків поданої позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову, формування додатків до неї і подання її до суду, складання заяв, клопотань, заперечень по справі, розмір гонорару фіксований 80 000 грн. Вартість виконаних робіт (наданих послуг) за професійну правничу допомогу складає 80 000 грн.
 
Згідно акта виконаних робіт від 19 жовтня 2024 року Адвокат здав, а Клієнт прийняв роботи (послуги), виконані Адвокатом у відповідності до умов Договору про надання професійної правничої допомоги від 19 червня 2024 року № 19/06/2024 у суді першої інстанції по справі № 643/7617/24, а саме: консультування у зв`язку з майбутнім позовом, аналіз та вивчення наданих документів, складання позовної заяви, формування додатків до неї та подача позову до суду, а у разі необхідності усунення недоліків поданої позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову, формування додатків до неї і подання її до суду, складання заяв, клопотань, заперечень по справі, розмір гонорару фіксований 80 000 грн. Вартість виконаних робіт (наданих послуг) за професійну правничу допомогу складає 80 000 грн.
 
Копію заяви про розподіл судових витрат було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку. 
 
Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції не подавав.
 
Змінюючи додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова                          від 30 жовтня 2024 року та задовольняючи заяву про розподіл витрат на правничу допомогу, апеляційний суд керувався тим, що зацікавлена сторона має вчинити дії, подаючи відповідні заперечення, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
 
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, 
на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання 
про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, 
що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
 
Суд апеляційної інстанції наголосив, що оскільки відповідач з клопотанням 
про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не звертався, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу з власної ініціативи. 
 
Верховний Суд погоджується з таким рішенням суду.
 
Касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо ухвалення оскаржуваного рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у зазначених заявником постановах Верховного Суду, оскільки встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Висновки апеляційного суду у цій справі, не суперечать правовим позиціям, викладеним у наведених вище постановах Верховного Суду, підстав для відступлення від яких Верховний Суд не вбачає.
 
Доводи касаційної скарги у цілому зводяться до незгоди заявника з оскаржуваним судовим рішенням, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував. Переглядаючи законність та обґрунтованість рішень суду попередніх інстанцій, Верховний Суд, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів та встановлювати нові обставини.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)                 від 19 грудня 1997 року).
 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті  касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції  переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення  від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на постанову Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, 
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник