Справа № 766/6511/24 Головуючий у першій інстанції Дорошинська В.Е.
Провадження №33/819/110/25 Доповідач Гемма Ю.М.

ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/6511/24
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2025 року м. Херсон
       Херсонський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Гемми Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Сокол Ю.Ю.,
захисника Кравчук Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Кравчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2025 року у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо:
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
в с т а н о в и в:

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, та у відповідності до ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000  гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один ) рік.
       Постановлено стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

       Судом установлено, що 19.04.2024 року о 07:57 годині в м. Херсон, вул. Залізнична, 13 ОСОБА_1 керував мопедом «Хонда Такт-24», без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі водій відмовився. Вказана подія зафіксована на бодікамеру.
       Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі по тексту ПДР).
       Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

       Крім того, він же,  25.04.2024 року о 07:55 годині в м. Херсон, вул. Нафтовиків, 19 керував мопедом «Хонда Такт-24», без номерного знаку з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, нерозбірливе мовлення, поведінка, що не відповідає дійсності). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі водій відмовився. Вказана подія зафіксована на бодікамеру.
       Своїми діями ОСОБА_1  порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі по тексту ПДР).
       Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи та вимоги апеляційної скарги.
       В апеляційній скарзі захисник Кравчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
       Апелянт указує на те, що при перегляді відеозапису диску встановлено, що дата запису події зазначена 19.04.2024 о 07.35.08 годині, розпочинається з розмови працівника поліції і ОСОБА_1 в салоні службового автомобіля, при цьому у протоколі зазначено 07.57 годині. Крім того, дата запису події зазначена 25.04.2024 о 07 44.10 годині, розпочинається з представлення працівника поліції, при цьому працівником поліції зазначається час 08.38 годині 25.04.2024 року, що не відповідає інформації з відеозапису.
       Зокрема зазначає, що відеозаписи наявні в матеріалах справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , на які послався як на докази, що підтверджують обставини викладені у протоколах, не містять логічного початку та закінчення відеозаписів, не відображають ні рух транспортного засобу, ні зупинку даного транспортного засобу в період часу який вказаний як час вчинення правопорушення відповідно 19.04.2024 року о 07 год. 57 хв. та 07 год. 55 хв. 25.04.2024 року.
       Указує на те, що згідно відеозаписами, працівниками поліції не роз`яснені права ОСОБА_1 . А тому суд не міг посилатися на пояснення ОСОБА_1 , як на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, оскільки йому не були роз`ясненні його права під час складання протоколів про адміністративне правопорушення.
       Крім того, ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.
       Зазначає, що матеріли адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладених у протоколах. 

        ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про його обов`язкову участь в апеляційному розгляді, не надходило. Тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Позиції сторін.
       В судовому засіданні захисник Кравчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційні вимоги, просила скасувати постанову суду та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.
Мотиви суду.
       Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
У відповідності до ст.266 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення правопорушення, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п.п.2, 3 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
       Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року перебачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Отже відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
       Дослідивши зібрані у справі докази, а саме: 
-протоколи про адміністративні правопорушення серії ААБ №248008 від 19.04.2024 року, серії ААБ №248207 від 25.04.2024 року, в яких викладені обставини вчинених  ОСОБА_1  адміністративних правопорушень, зокрема, ним допущено порушення вимог п.2.5  ПДР України, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку;
- відеофайли з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, котрі здійснювали оформлення вчинених особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, які кореспондуються з фактичними обставинами справи та вказують на факт порушення водієм п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
       Суд першої інстанції звернув увагу, що такі відеозаписи із нагрудних відеореєстраторів інспекторів, якими зафіксовано обставини, є доказами, котрі можуть підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі №678/991/17, адміністративне провадження № К/9901/6128/18;
- інформаційними довідками, відповідно яких ОСОБА_1 станом 25.04.2024 року до адміністративної відповідальності не притягувався, отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
       Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те, що наведені вище докази не можуть бути належними та допустимими для доведення винуватості  ОСОБА_1  з наступних підстав.
       Протоколи про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою в присутності  ОСОБА_1 , їх зміст відповідає вимогам ст.256 КУпАП. 
У протоколах про адміністративні правопорушення зафіксовано, що  ОСОБА_1  були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Будь-яких пояснень та зауважень з приводу викладених у протоколі фактів, ОСОБА_1 не надав. Тобто, права  ОСОБА_1  при складанні протоколів порушені не були та підстав для визнання протоколів недопустимими доказом у справі, апеляційний суд не вбачає.
       Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення випливає, що у відповідності до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису від 19.04.2024 та 25.04.2024 працівниками поліції зафіксовано на боді камеру обставини складання протоколів у справі про адміністративні правопорушення, зазначено про долучення до матеріалів справи СД диску із відеозаписом, що жодним чином не свідчить про порушення визначених законом правил технічного фіксування події адміністративного правопорушення.
       Що ж до доводів захисника про те, що переглянуті відеозаписи, не містять повного відтворення подій, не відображають рух транспортного засобу та його зупинку, то слід зазначити, що матеріали відеозаписів надають можливість дати оцінку подіям, які мали місце 19.04.2024 та 25.04.2024, так як відображають всі основні обставини, що мають суттєве значення для справи, хоча і не містять чіткого відображення факту керування транспортним засобом, проте ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом у зазначені дати, жодного разу не поставив під сумнів ту обставину, що саме він керував автомобілем та від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння відмовився.
       Оскільки відеозаписом з боді камери поліцейського підтверджено факт відмови  ОСОБА_1  від проходження у визначеному законом порядку огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, відсутні будь-які підстави вважати даний доказ неналежним або недопустимим.
       Апелянт посилається в апеляційній скарзі на зміст норм Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак не наводить доводів щодо їх порушення під час роз`яснення порядку проведення огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння та фіксування відмови ОСОБА_1  від проходження такого огляду, жодних аргументів про порушення зазначених норм не наведено.
       Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено ті обставини, що ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного та наркотичного сп`яніння.
       З відеозаписів, які долучено до протоколів, випливає, що водій ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, не заперечував обставини, за яких працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, зокрема й обставини керування транспортним засобом.
       При цьому працівники поліції вказали зовнішні ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, від чого він відмовився.
       Наведеними доказами підтверджено той факт, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння.
       У зв`язку з чим, у працівників поліції були законні підстави вимагати від водія ОСОБА_1  пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного та наркотичного сп`яніння, від якого він відмовився, та складання протоколів про адміністративні правопорушення.
       Матеріали справи не містять відомостей про те, що він не був згоден з діями працівників поліції при складанні протоколів про адміністративне правопорушення щодо нього.
       Жодними доказами не підтверджено обставини того, що  ОСОБА_1 було незрозуміло порядок проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, запропонований працівниками поліції.
       Позбавлені правових підстав доводи апелянта про порушення вимог ст.266 КУпАП через те, що  ОСОБА_1  не було відсторонено від керування транспортним засобом за наявності підстав вважати, що він перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, оскільки протоколи про адміністративні правопорушення складено про відмову від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, факт перебування особи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не доводився та не фіксувався, оскільки водій  ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Вимоги вказаної норми поширюються лише на осіб, відносно яких встановлено та доведено факт керування транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. З підстав лише відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у працівників поліції не було законних підстав відсторонювати особу від керування транспортним засобом.
       Апеляційний суд наголошує, що у відповідності до ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Суд першої інстанції досліджує обставини справи лише за наявної сукупності зібраних уповноваженими особами доказів і приймає рішення на підставі їх оцінки. Судом не було встановлено жодних обставин щодо недостатності наявних у справі доказів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.
       Інші обставини, зазначені в апеляційній скарзі захисника, були відомі суду першої інстанції під час розгляду справи та цілком враховані ним при постановленні відповідного процесуального рішення.
       Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та обґрунтовано визнав   ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених  ч.1 ст.130 КУпАП.
       У зв`язку з чим, доводи апелянта про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявність підстав для закриття справи щодо  ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративних правопорушень, не ґрунтуються на матеріалах справи.
       Стягнення на ОСОБА_1   накладено відповідно до вимог ст.33,36 КУпАП у межах, установлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу порушника, які зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
       Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
       Отже, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є неспроможними.
       Тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника Кравчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 , відсутні. 
       Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника Кравчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2025 року у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Суддя:                                          Ю.М. Гемма