Справа № 459/541/25                         Головуючий у 1 інстанції: Дем`яновська Ю. Д. 
Провадження № 33/811/530/25                 Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23 квітня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я. за участю прокурора Яреми О.Б., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Пащука А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пащука А.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 27 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 

встановив:

постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 27 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , будучи депутатом Шептицької міської ради Львівської області та суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
На зазначену постанову захисник Пащук А.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого діяння на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, належним чином не врахував дані про особу ОСОБА_1 , який визнав вину, щиро розкаявся, вперше вчинив адміністративне правопорушення, є депутатом міської ради та активно займається волонтерською діяльністю, а також те, що він доглядав за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи, що завадило йому подати декларацію у встановлений законодавством строк. Зазначає, що ОСОБА_1 раніше неодноразово подавав декларації, а тому, враховуючи незначний строк пропуску подачі декларації та відсутність заподіяної шкоди, останній не мав наміру приховати від антикорупційних органів інформацію про свій майновий стан, у зв`язку з чим вважає за можливе звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника Пащука А.І, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора Яреми О.Б., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що у апеляційній скарзі не оспорюється та перевірці судом апеляційної інстанції не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вважаю обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що з врахуванням характеру та обставин адміністративного правопорушення, даних про особу ОСОБА_1 , обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення – визнання вини та щире каяття, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, на нього слід накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 доглядав за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи, що завадило йому подати декларацію у встановлений законодавством строк, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.
Так, як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , останній перебував на лікуванні лише у період з 24.01.2024 року по 06.02.2024 року, а відтак ОСОБА_1 не був позбавлений можливості вчасно подати декларацію у встановлені законом терміни. 
Не заслуговують на увагу, також, покликання ОСОБА_2 про те, що він не подав вчасно декларацію у зв`язку з тим, що протягом січня-березня виїжджав за кордон, оскільки вказані відрядження були короткотерміновими, зокрема, як пояснив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 , тривалістю до трьох діб. 
Окрім того, у ОСОБА_1 був тривалий строк для подання декларації, який визначений Законом України «Про запобігання корупції», не враховуючи термін, протягом якого він доглядав за батьком чи перебував у короткотермінових відрядженнях за кордоном. 
Зазначені обставини, на думку суду апеляційної інстанції, вказують на відсутність поважних причин пропуску строку на подання щорічної декларації ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, яке вчинено ОСОБА_1 , за відсутності інших обставин, які її знижують, пропущення ним строку подачі щорічної декларації на три дні, з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в т. ч. відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, вважаю за неможливе його звільнення від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП. 
Разом із тим, подані ОСОБА_1 подяки за волонтерську діяльність, як характеризуючі особу відомості, а також його щире каяття та визнання вини суд врахував при призначенні стягнення. 
Так, санкція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто адміністративного правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , передбачає стягнення у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається, суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 стягнення на рівні мінімальної межі, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відноситься до дискреційних повноважень суду та не суперечить вимогам закону.
Вчинення адміністративного правопорушення вперше, а також відсутність заподіяної шкоди в даному випадку не можуть бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого діяння на підставі ст.22 КУпАП, оскільки вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є корупційним, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.
Відтак, постанова Червоноградського міського суду Львівської області від 27 березня 2025 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив: 

постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 27 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Пащука А.І. в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Головатий В. Я.