ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 квітня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/4912/24
Головуючий у першій інстанції – Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/550/25
Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

                                    У С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь позивачки, з 1 500 грн на 1/4 частину від його доходу щомісячно, і до досягнення нею 23 річного віку чи припинення навчання.
Заявлені вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що відповідач є її батьком, з якого на підставі рішення Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року стягуються аліменти на її утримання на період навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно до припинення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Вважає, що розмір аліментів має бути збільшено, оскільки під час ухвалення наведеного вище рішення  позивачка навчалася на денній формі навчання за державним замовленням, а у 2023 році прийняла рішення змінити освіту. Після успішного складання вступних іспитів була зарахована на денну форму навчання за кошти фізичних осіб та стала студенткою 2 курсу Ніжинського державного університету ім. Микола Гоголя, факультету філології, історії та політично-юридичних наук. 
Указує на те, що платне навчання значно збільшило її витрати, а аліменти на навчання, що стягуються на її користь за рішенням Одеського апеляційного суду з відповідача у розмірі 1 500 грн щомісячно, є недостатніми. Зазначає, що на період навчання потребує фінансової допомоги від батьків на проїзд до місця навчання (1400 грн/міс), оплату навчальних послуг (договір про надання платної освітньої послуги № 23056), купівлю підручників додаткової літератури та канцелярії, оплату інтернету (300/міс), купівлю одягу, засобів гігієни, продуктів харчування та інших витрат. Поза навчанням ОСОБА_1 потребує додаткової фінансової допомоги, спрямованої на сфери загального розвитку та дозвілля, зокрема поновлення відвідування курсів іноземної мови, забезпечення доступу до сучасної художньої літератури (купівля книг, підписка на онлайн додатки тощо), можливість відвідування різних заходів за інтересами.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити  повністю, збільшивши розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, із 1 500 грн до 1/4 частини від доходу ОСОБА_2 щомісячно.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 дійсно потребує матеріальної підтримки батька, оскільки навчається на контрактній формі навчання, не працює і не одружена. Відповідачем не надано  інформації про його доходи, а докази на підтвердження того, що він є особою з інвалідністю 3 групи, відсутні.
Скаржниця не заперечує того, що відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи, але вважає, що час, який минув після переїзду – 2,5 роки, дозволив батьку адаптуватися. Посилається на те, що ОСОБА_2 надає допомогу сину дружини та її батькам, власній матері, але не позивачці. 
Наголошує на необхідності збільшення розміру аліментів, оскільки на навчання, проїзд і зв`язок їй необхідно 3 000 грн щомісячно, що не включає платежі за комунальні послуги, харчування, засоби гігієни, які також необхідні. Посилається на те, що мінімальна рекомендована сума аліментів відповідно до встановленого прожиткового мінімуму становить для дітей віком від 18 до 23 років – 3 028 грн, тобто присуджені аліменти у розмірі 1 500 грн є недостатніми.
У наданому відзиві представник ОСОБА_2 – адвокат Гринь Л.В., не погодившись із доводами апеляційної скарги, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Обгрунтовуючи доводи відзиву, сторона відповідача посилається на те, що через чотири місяці після ухвалення постанови Одеським апеляційним судом 01 квітня 2024 року позивачка подала новий позов про збільшення розміру аліментів, проте не зазначила нових суттєвих обставин життя, які б значно погіршили її майновий стан. 
Наголошує на тому, що доводи позивачки щодо витрат на оплату за проїзд до університету, на навчання, придбання навчальної літератури та канцелярських товарів, речей повсякденного використання вже були предметом розгляду Одеського апеляційного суду і враховані під час ухвалення судового рішення 04 квітня 2025 року.
Зазначає, що стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі, ніж 1 500 грн щомісячно, позбавить ОСОБА_2 засобів до існування, оскільки з 30 червня 2022 року його взято на облік як внутрішньо переміщену особу, будинок АДРЕСА_1 зруйновано. Наразі відповідач з родиною проживає у Миколаївській області, на його утриманні перебуває дружина, двоє дітей (син дружини та спільний син), батьки дружини та мати, а також ОСОБА_2 сплачуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів, що підтверджують погіршення майнового стану та стану здоров`я її та матері ОСОБА_4 після ухвалення постанови Одеським апеляційним судом 01 квітня 2024 року, не зазначено нових суттєвих обставин, які могли з вплинути на вже визначений розмір аліментів. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 31).
Довідкою Ніжинського державного університеті ім. Миколи Гоголя від 10 вересня 2024 року № 148 підтверджено, що з 01 вересня 2021 року по 21 червня 2024 року ОСОБА_1 навчалася в університеті на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти факультету педагогіки, психології, соціальної роботи та мистецтв ОПП «Дошкільна освіта» зі спеціальності 012 «Дошкільна освіта» денної форми навчання за державним замовленням. З 21 червня 2024 року відрахована зі складу студентів університету за власним бажанням (а.с. 68).
Іншою довідкою Ніжинського державного університеті ім. Миколи Гоголя від 13 лютого 2024 року № 321 підтверджено, що з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2026 року ОСОБА_1 навчається в університеті і є студентою II курсу факультету філології, історії та політико-юридичних наук першого бакалаврського рівня ОПП «Українська мова та література» зі спеціальності 035 «Філологія (035.01 Українська мова та література) за кошти фізичних осіб (а.с. 18).
04 вересня 2023 року ОСОБА_1 сплатила Ніжинському державному університету ім. Миколи Гоголя 9 400 грн за навчання за спеціальністю 035.01 укр. мова та література, факультет – філології та історії та політ. - юрид. наук, 11 січня 2024 року – 10 000 грн, (а.с. 27).
Відповідач ОСОБА_2 з 08 червня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , у якому подружжя має спільного сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50 зворот, 51).
На підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2014 року у справі № 740/3603/14 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2014 року і до повноліття дитини.
З 30 червня 2022 року ОСОБА_2 взято на облік як внутрішньо переміщену особу, його фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 54 зворот).
Як свідчить довідка житлово-будівельного кооперативу від 23 лютого 2024 року, ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входять: дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_8 (а.с. 49 зворот).
Постановою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн  на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно до припинення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. (а.с. 12-16).
На підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2014 року у справі № 740/3603/14 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2014 року і до повноліття дитини.
14 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її утримання, з 1 500 грн до 1/4 частини від його доходу щомісячно і до досягнення нею 23 річного віку або припинення навчання.
Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту»).
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, в повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, з 1 500 грн до 1/4 частини його доходу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою не надано належних в контексті положень ст.ст. 76-80 ЦПК України доказів, які б підтверджували, як цього вимагають положення ст. 192 СК України, зміну з часу визначення судом розміру аліментів її майнового стану чи стану здоров`я, які повинні враховуватись судом при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів. Позовна заява містить лише посилання на зміну нею спеціальності, що зумовило здійснення навчання за контрактною формою (за рахунок коштів фізичних осіб) та недостатній розмір аліментів.
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що, визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 , Одеський апеляційний суд вже врахував те, що повнолітня дитина продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матір`ю, яка надає таку допомогу, а відповідач, як батько, є працездатним, тобто має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини. Суд апеляційної інстанції встановив також те, що відповідач не працює, хоча є працездатним, має третю групу інвалідності та малолітнього сина ОСОБА_1 . За підсумком наведених обставин суд стягнув з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно.
Відповідно до умов договору № 23/089 від 01 вересня 2023 року, ОСОБА_1 вже навчалась на факультеті філології, історії та політико-юридичних наук першого бакалаврського рівня ОПП «Українська мова та література» за спеціальністю 035 «Філологія (035.01 Українська мова та література) на платній основі під час розгляду судами справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Як свідчить наявне у матеріалах справи судове рішення, ОСОБА_4 звернулась до відповідача з цим позовом у грудні 2022 року, а остаточне судове рішення, яким визначено розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ухвалено 01 квітня 2024 року. Отже, наведені ОСОБА_1 у позові підстави для збільшення розміру аліментів не є новими і такими, що мають ураховуватись при вирішенні цього спору, тому апеляційним судом відхиляються.
Відповідач з 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та є батьком їх спільного сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будинок АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу РФ зруйновано повністю. З 30 червня 2022 року відповідача взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Такі обставини існували на час ухвалення Одеським апеляційним судом постанови від 01 квітня 2024 року і існують на час вирішення цього спору. 
ОСОБА_1 , зазначаючи про спроможність відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 1 500 грн щомісячно, не надає належних доказів щодо їх підтвердження. Доводи скаржниці про адаптацію ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщеної особи, внаслідок тривалого проміжку часу – 2,5 роки з моменту переміщення, належними доказами не підтверджені, а отже є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення. 
Сама по собі потреба у матеріальній допомозі не є підставою для збільшення розміру аліментів у випадку, якщо платник не має такої можливості. Встановлено, що, крім позивачки, ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання ще однієї неповнолітньої дитини, а також має неповнолітнього сина, щодо якого у відповідача також наявні майнові зобов`язання. Крім цього, обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої доньки на період навчання має бути рівним і не має покладатися лише на батька. 
Є хибними твердження ОСОБА_1 про необхідність визначення розміру аліментів на її навчання з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, оскільки в контексті положень СК України позивачка після досягнення 18-річного віку є повнолітньою, а законодавець установив обов`язковий мінімальний розмір аліментів з урахуванням прожиткового мінімуму лише для неповнолітніх дітей.  
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, звернувшись у серпні 2024 року з цим позовом, ОСОБА_1 не зазначила нових суттєвих обставин, які могли б бути підставою для зміни розміру аліментів в бік їх збільшення.
Посилання скаржниці на відсутність доказів того, що відповідач є особою із інвалідністю 3 групи, відхиляються судом, оскільки зазначену обставину встановлено постановою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року, і в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України вона не підлягає доказуванню. 
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

                                      У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                        О.І. Онищенко