справа № 465/8012/23                                             головуючий у суді І інстанції Кордюкова Ж.І.
провадження № 22-ц/824/7969/2025            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
30 травня 2025 року                                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді -             Березовенко Р.В., 
суддів:                                     Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Поліковським Георгієм Миколайовичем на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, -
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Поліковський Г.М. звернувся до суду з позовом ПрАТ «СК «ВУСО», у якому просив:
стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування, що становить 40 721,45 грн, а також 2 200,00 грн судових витрат за проведення оцінки вартості відновлювального ремонту.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 серпня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Транспортний засіб Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 , який 21 липня 2023 року уклав із ПрАТ «СК «ВУСО» договір комплексного добровільного страхування наземного транспорту та фінансових ризиків №20971331.
19 вересня 2023 року відповідач надіслав квитанцію про оплату страхового відшкодування у розмірі 20 399,82 грн, які були перераховані ПрАТ «СК «ВУСО» на ФОП ОСОБА_4 , призначення платежу: стр. відшк. зг. СА №2311029-1 від 12 вересня 2023 року та дог. №20971331 від 01 серпня 2023 року, стрх. ОСОБА_1 , заяв. 07 серпня 2023 року, рах. №76 від 05 вересня 2023 року.
Тобто страхове відшкодування було перераховано не на ім`я позивача, а на ім`я ФОП ОСОБА_4 .
Згідно звіту №ФД-0261 від 30 вересня 2023 року, виконаного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , складає 40 721,45 грн.
14 листопада 2023 року представник ПрАТ «СК «ВУСО» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що в акті огляду автомобіля від 21 липня 2023 року, який є невід`ємною частиною договору в розділі «Інша інформація» зазначено, що транспортний засіб марки Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , експлуатується в приватному режимі.
Згідно листа ТОВ «Уклон Україна» від 10 серпня 2023 року №645 співпраця партнера ОСОБА_2 на застрахованому транспортному засобі (Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 ) з ТОВ «Уклон Україна» розпочалась з 21 липня 2023 року, тобто в день укладання договору страхування.
Про будь-які зміни визначеного договором режиму експлуатації автомобіля, які впливають на ступінь страхового ризику, ані під час укладання договору, ані в період його дії, ОСОБА_1 страхову компанію повідомлено не було.
Отже, страхувальник не виконав умови договору страхування в частині неповідомлення страховика про обставини, що істотно впливають на умови договору, а саме використання застрахованого транспортного засобу в якості таксі.
Таким чином, страхувальником порушено зобов`язання передбачені п.21.2., що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Зазначив, що у період з 17 березня 2023 року по 01 серпня 2023 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_1 було укладено 14 договорів комплексного добровільного страхування наземного транспорту. За всіма договорами застрахованими транспортними засобами є автомобілі марки Renault Logan. З огляду на значну кількість укладених договорів зі страхувальником та настання подій, що мають ознаки страхових за ними, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було помилково перераховано грошові кошти у 20 399,82 грн. на ФОП ОСОБА_4 в якості страхового відшкодування за договором №20971331 після відмови у виплаті страхового відшкодування.
При цьому, технічна помилка працівника страхової компанії не впливає ані на кваліфікацію випадку як не страхового, ані на правомірність заявлених позовних вимог, оскільки не спростовує факту перебування транспортного засобу на інформаційному забезпечені у службі таксі.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Поліковський Георгій Миколайович 12 лютого 2025 року через Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Підтримавши доводи позовної заяви, представник апелянта вказав на хибність висновків суду та неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам.
Зазначає, що позивач при укладенні Договору страхування надав Відповідачу інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
В період дії Договору застрахований авто не використовувався позивачем в якості таксі, а п. 17.1.14 Договору позивачем не порушений, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що авто використовувалось як таксі страховик не надав: ні фотографії, ні свідчення свідків або дані результату огляду авто, проведеного представниками компетентних органів або представниками відповідача.
Авто не перебуває (не перебувало) на інформаційному забезпеченні в службі таксі під керуванням позивача, авто не використовується позивачем для надання послуг з перевезення пасажирів та/ або багажу в індивідуальному порядку за плату або винагороду у будь-якій іншій формі. Позивач не укладав договору про перевезення із жодною компанією, яка здійснює перевезення в режимі таксі.
Жодній із ознак таксі, визначених у Законі України «Про автомобільний транспорт», авто не підпадає, оскільки не обладнане розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків.
Таким чином, вважає відмову у виплаті страхового відшкодування безпідставною та незаконною і такою що порушує права позивача, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.
Крім того, висновки суду щодо введення його в оману не відповідають дійсності, оскільки позивача не було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується відсутністю доказів надсилання відповідачем відмови позивачу. Натомість, у відповідь на адвокатський запит відповідачем повідомлено позивача про виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_4 . Враховуючи, що позивача не було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, таке рішення могло бути прийняте у будь-який день.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Поліковським Георгієм Миколайовичем на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
20 березня 2025 року представник ПрАТ «СК «ВУСО» - Пронякін Є.В. подав відзив, у якому заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Зауважив, що Договір в частині відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п.17.1.13 не містять прив`язки щодо особи, яка використовує транспортний засіб в якості таксі чи то страхувальник, чи то інша особа, яка правомірно використовує транспортний засіб (допущена до керування застрахованим авто). У даному випадку підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є факт використання застрахованого автомобіля в якості таксі без відповідної прив`язки до особи, яка його використовує з метою перевезення пасажирів (страхувальник або особа, яка допущена до керування застрахованим авто), що узгоджується з умовами Договору в цілому, включно з п.17.1.13 Договору. Тому ПрАТ «СК «ВУСО» правомірно повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно вимог ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).
Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21 липня 2023 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) та фінансових ризиків №20971331 поліс «КАСКО БАЗОВИЙ».
Предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим наземним транспортним засобом, вказаним в п. 4 Договору; фінансовими (матеріальними) збитками внаслідок непередбачених фінансових витрат на оплату послуг технічного асистансу щодо застрахованого Авто - страхування «Фінансових ризиків».
Відповідно до п. 7 вищезазначеного договору від 21 липня 2023 року встановлено, що страховим випадком КАСКО є пошкодження, знищення, втрати Авто або його частин внаслідок настання зокрема ДТП «без вини», якщо особа, винна в скоєнні ДТП встановлена і ця особа - не водій застрахованого авто, безумовна франшиза - 3,5%.
Відповідно до розділу 12 Договору у разі настання події, яка має ознаки страхового випадку, страхувальник (особа, допущена до керування застрахованого авто) зобов`язаний: не пізніше, ніж через 2 (дві) години з моменту настання події, повідомити про це страховика і виконувати його інструкції (п. 12.1.2.1); зафіксувати дані іншого учасника та вжити заходи для забезпечення страховику можливості реалізації права регресу до особи, винної у події (п.п. 12.1.4); протягом 3 (трьох) робочих днів з дати настання випадку подати страховику Заяву на виплату страхового відшкодування встановленої страховиком форми.
Відповідно до п.17.1.2. Договору, у разі невиконання будь-яких умов цього договору страхувальником страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір.
Відповідно до п.17.1.8. Договору, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо на момент прийняття рішення про виплату страхове відшкодування встановлено, що страхувальник повідомив страховику свідомо недостовірні дані про предмет цього договору страхування або про обставини, які істотно впливають на розмір страхового ризику (зокрема, не ідентичність зубців леза ключів від ТЗ тощо), своєчасно не повідомив про виникнення таких обставин.
Відповідно до п. 17.1.13 - 17.1.14. Договору, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо на момент виплати страхового відшкодування буде встановлено, що в період дії договору застраховане авто використовувався в якості таксі, в тому числі якщо така діяльність не мала систематичного характеру (якщо інше не передбачене умовами експлуатації застрахованого авто, вказаними в договорі).
За цим договором авто вважається таким, що використовується як таксі, якщо протягом дії договору згідно з фотографіями, свідченнями свідків або даних результату огляду авто, проведеного представниками компетентних органів або представниками страховика, або за даними з мережі Інтернет, мала місце хоча б одна з ознак:
- авто обладнаний розпізнавальним ліхтарем, лайт-боксом, банером або іншою конструкцією із зображенням характерних ознак таксі (написів «ТАКСІ», «ТАКСИ» або «ТАХІ», композиції з квадратів, розташованих в шаховому порядку, та ін.), телефонних номерів, назв або логотипів служб таксі (або такі предмети знаходилися в 13);
- авто має нанесені зображення написів «ТАКСІ», «ТАКСИ» або «ТАХІ», композиції з квадратів, розташованих в шаховому порядку, телефонних номерів, назв або логотипів служб таксі;
- авто обладнане сигнальним ліхтарем, розташованим безпосередньо за вітровим склом або на панелі пристроїв (або такий ліхтар знаходився в Т3);
- авто обладнане таксометром та/або іншим пристроєм для розрахунку вартості перевезення (в тому числі, якщо він не діє);
- авто обладнане засобами радіозв?язку (рація, антена та/або ін.), в тому числі, якщо вони не діють, за винятком випадків, коли такі засоби радіозв?язку були в застрахованому Т3 на момент укладення Договору, про що вказано в Описі технічного стану транспортних засобів, і пройшли перевірку представником Страховика на те, що вони використовуються не для цілей таксі;
- авто перебуває (перебував) на інформаційному забезпеченні в службі таксі (в тому числі, але не виключно: Uber, Bolt, Uklon, BlaBlaCar та інші);
- авто використовується для надання послуг з перевезення пасажирів та/або багажу в індивідуальному порядку за плату або винагороду у будь-якій іншій формі (в т.ч. бонуси).
За умовами Договору службою таксі вважаються служби таксі, які здійснюють діяльність в порядку, передбаченому для таких служб чинним законодавством; будь-які он-лайн/оф-лайн сервіси, спрямовані на організацію перевезень пасажирів та/або багажу (в тому числі, але не виключно: BlaBlaCar та інші); посередники (юридичні / фізичні особи / фізичні особи-підприємці) з надання доступу до інформації про перевезення пасажирів / вантажу; - провайдери інформаційних послуг з організації перевезень на замовлення (в тому числі, але не виключно: Uber, Bolt, Uklon та інші), послугами яких скористався страхувальник (особи, допущені до керування) для надання послуг щодо перевезення пасажирів/вантажу, незалежно від того, чи видані їм відповідні ліцензія та/або ліцензійна картка та/або інші документи згідно з чинним законодавством щодо надання послуг з перевезення пасажирів та/або багажу.
У п. 17.1.15 Договору, сторони домовилися, що за наявності будь-якої з ознак, вказаних в п. 17.1.14 договору, авто вважається таким, що використовується як таксі, незалежно від того, чи видані на авто, водія авто, службу таксі, сервіс, посередника або провайдера інформаційних послуг з організації перевезень пасажирів відповідні ліцензія та/або ліцензійна картка та/або інші документи згідно чинного законодавства щодо надання послуг з перевезення пасажирів та/або багажу.
Відповідно до п. 18.1.6 Договору, підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є подання страхувальником/водієм застрахованого авто, що керує ним на законних підставах, свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт настання страхового випадку.
Відповідно до п. 21.2. Договору, при його укладенні страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику та обставини, які істотно впливають на умови договору страхування (зокрема про будь-які факти використання Авто в іншому режимі, ніж зазначено у Договорі в тому числі використання Авто в якості таксі).
Відповідно до п. 21.4. Договору страхувальник зобов`язаний довести до відома осіб, що допущені до керування застрахованим авто, умови договору та правил і вимагати від них дотримання цих умов (окрім тих, що підлягають під виконання страхувальником особисто.
04 серпня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що підтверджується електронним європротоколом.
Власником транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
07 серпня 2023 року представником ПрАТ «СК «ВУСО» проведено огляд транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу, відповідно до якого ремонт застрахованого транспортного засобу буде проводитися на СТО ФОП ОСОБА_4 .
Відповідно до відповіді ТОВ «Уклон Україна» від 10 серпня 2023 року №645 транспортний засіб Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований в онлайн-сервісі з 21 липня 2023 року, партнер ОСОБА_5 
17 серпня 2023 року ПрАТ «СК «Вусо» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки встановлено, що зазначений транспортний засіб Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , в період дії договору зареєстрований в якості таксі.
Відповідно до звіту №ФД-0261 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 30 вересня 2023 року, зробленого на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахування зносу складає 40 721,45 грн.
Листом від 18 вересня 2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідь на звернення від 15 вересня 2023 року надіслало представнику позивача квитанцію про оплату страхового відшкодування, відповідно до якої 12 вересня 2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало ФОП ОСОБА_4 20 399,82 грн, призначення платежу: стр. відшк. зг. СА №2311029-1 від 12 вересня 2023 та дог. №20971331 від 01 серпня 2023., стрх. ОСОБА_1 , заяв. 07 серпня 2023, рах. №76 від 05 вересня 2023 року.
Відповідно до наданих відповідачем договорів комплексного добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) та фінансових ризиків між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_1 укладено аналогічні договори: №20271226 від 17 березня 2023 року, №20319810 від 29 березня 2023 року, №20453285 від 19 квітня 2023 року, №20453085 від 19 квітня 2023 року, №20468840 від 20 квітня 2023 року, №20468839 від 21 квітня 2024 року, №20504437 від 24 квітня 2023 року, №20519593 від 26 квітня 2023 року, №20526503 від 27 квітня 2023 року, №20559114 від 04 травня 2023 року, №20744919 від 09 червня 2023 року, №20970489 від 21 липня 2023 року, №20971331 від 21 липня 2023 року, №20971027 від 21 липня 2023 року.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що страхувальник не виконав умови договору страхування в частині неповідомлення страховика про обставину, що істотно впливають на умови договору, а саме - використання застрахованого транспортного засобу в якості таксі, страховиком у порядку та в межах чинного законодавства та укладеного договору, а тому було правомірно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.
Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника.
Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановлені статтями 991 ЦК України та статтею 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.
Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про страхування» та частини другої статті 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
Отже, страховик та страхувальник як сторони договору страхування за взаємною згодою можуть самостійно визначати предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, підстави для виплати/ відмови у виплаті страхового відшкодування тощо.
У цій справі сторони у п. 17.1.14 Договору комплексного добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) та фінансових ризиків №20971331 поліс «КАСКО БАЗОВИЙ» від 21 липня 2023 року передбачили, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо на момент виплати страхового відшкодування буде встановлено, що в період дії Договору застраховане авто використовувалося в якості таксі, в тому числі якщо така діяльність не мала систематичного характеру (якщо інше не передбачено умовами експлуатації застрахованого авто, вказаними у Договорі).
За цим договором авто вважається таким, що використовується як таксі, якщо протягом дії договору згідно з фотографіями, свідченнями свідків або даних результату огляду авто, проведеного представниками компетентних органів або представниками страховика, або за даними з мережі Інтернет, мала місце хоча б одна з ознак, зокрема авто перебуває (перебував) на інформаційному забезпеченні в службі таксі (в тому числі, але не виключно: Uber, Bolt, Uklon, BlaBlaCar та інші).
Тобто, у даному випадку, сторони правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства, самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, створивши обов`язкове для обох сторін правило поведінки у спірних правовідносинах.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04 травня 2022 року у справі №643/11629/19, від 11 квітня 2022 року у справі №752/3512/19, від 31 липня 2019 року у справі №404/2470/17, від 17 жовтня 2018 року у справі №711/4458/16-ц, від 03 листопада 2021 року у справі №757/39725/19-ц у подібних правовідносинах.
Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Відповідно до погоджених між сторонами у п. 17.1.13-17.1.15 умов Договору для відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з використанням застрахованого транспортного засобу як таксі достатньо встановити факт його перебування на інформаційному забезпеченні в службі таксі (в тому числі, але не виключно: Uber, Bolt, Uklon, BlaBlaCar та інші).
З  повідомлення ТОВ «Уклон Україна» від 10 серпня 2023 року за вих. №645 вбачається, що транспортний засіб Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований в онлайн-сервісі з 21 липня 2023 року, партнер ОСОБА_5 , для виконання замовлень не використовувався, що свідчить про те, що авто позивача у період дії договору перебував на інформаційному забезпеченні в службі таксі (Uklon).
При цьому, за п. 17.1.13-17.1.15 умов Договору не має значення чи використовував саме страхувальник особисто застрахований автомобіль як таксі, а також чи страхувальник фізично здійснив використання авто як таксі, оскільки фактичне перебування авто на інформаційному забезпеченні в службі таксі є самостійною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Отже, встановивши, що укладаючи договір страхування, сторони погодили його умови і, зокрема, передбачили право страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі використання застрахованого транспортного засобу як таксі (перебування на інформаційному забезпеченні в службі таксі), саме позивач як страхувальник порушив умови Договору не повідомивши страхувальника про перебування авто на інформаційному забезпеченні в службі таксі, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «ВУСО» правомірно відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, а місцевий суд дійшов законного й обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумаченню норм права на розсуд апелянта.
Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 375, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Поліковським Георгієм Миколайовичем - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Головуючий:                                                                                    Р.В. Березовенко
 
Судді:                                                                                                 О.Ф. Лапчевська
 
         Г.І. Мостова