КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 753/18799/23                            Головуючий у суді першої інстанції   - Заставенко М.О.
Номер провадження № 22-ц/824/4763/2025                                      Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2025 року                                                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Русан А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, - 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь завдану майнову шкоду у розмірі 143 141,11 грн та моральну шкоду - 20 000,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 19 березня 2023 року по вул. Срібнокільській, 12 (паркінг) у м. Києві сталася ДТП, а саме відповідач, рухаючись заднім ходом на автомобілі «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження автомобілів. 
Вказує, після ДТП відповідач залишив місце події. Зазначає, автомобіль «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_2 , належить йому на праві власності.
Зауважує, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року у справі № 753/5038/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Звертає увагу суду, згідно висновку за результатами проведеної експертної оцінки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 244 190,00 грн. 
Вказує, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». Так, він звернувся до вказаної страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. 
В подальшому, зазначає, 25 липня 2023 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», оцінивши завдану позивачеві шкоду, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 101 048,89 грн. 
Зауважує, оскільки страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, то, вважає, останній зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і здійсненою страховою виплатою, що становить 143 141,11 грн. 
Разом з тим, наголошує, через пошкодження транспортного засобу він зазнав моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, внаслідок фактичного позбавлення його права володіння належним автомобілем і тривалої невизначеності у питанні відновлення пошкодженого автомобіля, та пов`язаного із цим відчуття стресу, тривоги і занепокоєння, відчуття несправедливості та розчарування в безвідповідальній поведінці відповідача. Розмір заподіяної моральної шкоди він оцінює у 20 000,00 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 143 141,11 грн, моральної шкоди - 10 000, 00 грн, та витрати зі сплати судового збору - 1 531,41 грн, а всього: 154 672,52 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з нього на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 72 493, 67 грн, в решті позовних вимог - відмовити.
Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застраховано відповідно до полісу № 209851848, виданого ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб у розмірі 160 000 грн, дійсного на дату ДТП.
Зазначає, із наданого позивачем Звіту №25 про оцінку автомобіля «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_2 становить 130 998 грн. При цьому, вказує, страховик цивільно-правової відповідальності позивача ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування лише в розмірі 101 048, 89 грн. Тому, оскільки вказана доплата перебуває в межах страхової суми, встановленої полісом № 209851848, апелянт вважає, що позивач мав звертатися з позовом до суду про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 29 949, 11 грн до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».
Так, наголошує, власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди, шляхом звернення з позовом лише до страхувальника, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вказує, дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року № 209/3145/15-ц. 
На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що покладення обов`язку на винуватця ДТП відшкодувати збитки в межах відповідальності страховика суперечить меті інституту страхування, адже саме в межах відповідальності страховика перебуває вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Разом з тим наголошує, що позивачем не надано жодних документів на підтвердження факту здійснення ремонту транспортного засобу і його оплату.
При цьому, звертає увагу суду, що аналізуючи Звіт №25 про оцінку автомобіля «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_2 , вбачається, що у вартість відновлювального ремонту також включено податок на додану вартість. Таким чином, ціна позову є завищеною на розмір податку на додану вартість, що становить 40 698, 33 грн, оскільки позивач не має права вимагати стягнення податку на додану вартість, бо ним не було понесено витрати на його сплату.
Щодо стягнення з нього моральної шкоди вказує, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження розміру такої шкоди, а також доказів, які підтверджують її понесення. Так, вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди не може підлягати задоволенню. 
При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та постановити у вказаній справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 72 493, 67 грн, в решті позовних вимог - відмовити.
Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що 19 березня 2023 року на вул. Срібнокільській, 12 (паркінг) у м. Києві ОСОБА_1 , у порушення п. 10.9 ПДР України, рухаючись заднім ходом на автомобілі «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль «КІА», державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
На підставі постанови Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2023 у справі № 753/5038/23 ОСОБА_1 визнаний винним у вищевказаному ДТП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», поліс № 209851848. Ліміт відповідальності - 160 000,00 грн.
Згідно висновку за результатами проведеної експертної оцінки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 244 190,00 грн., розмір матеріального збитку - 130 998,00 грн.
ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило страхову виплату у розмірі 101 048,89 грн.
Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що така шкода заподіяна з вини відповідача та розмір страхового відшкодування недостатній для повного її відшкодування. Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходив з глибини та тривалості фізичних і душевних страждань позивачки, з урахуванням принципу розумності та справедливості.
Апеляційний суд не може повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає з огляду на наступне.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо заподіювач - особа, яка завдала шкоди.
Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 727/182/21, провадження № 61-11749св21, від 17 серпня 2022 року в справі № 761/15232/18 провадження № 61-19661св20 та інших).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20).
Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22).
За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року дійшла висновку, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою.
Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний у справі стягнув із відповідача  на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту (фактичні витрати та затрати) і сумою здійсненого ТДВ «СГ «Оберіг» страхового відшкодування в розмірі 143 141,11 грн. (244190 - 101 048,89)
Відповідно до висновку за результатами проведеної експертної оцінки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 244 190 грн, розмір матеріального збитку - 130 998 грн. Ця вартість відповідає ринковій вартості автомобіля на момент скоєння ДТП.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 101 048,89 грн. Із вказаною сумою страхового відшкодування позивач погодився та з позовними вимогами до страхової компанії не звертався. Відтак вимоги позивача до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на суму, яка знаходиться у межах ліміту відповідальності страховика не можна визнати обґрунтованими.
Отже в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_1 на користь позивача не підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 29 949,11 грн (130 998 грн вартість матеріального збитку - 101 048,89 грн страхове відшкодування).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 113 192 грн (244 190 грн вартість відновлювального ремонту автомобіля - 101 048,89 грн страхове відшкодування - 29 949,11 грн невиплачена частина страхового відшкодування).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині відшкодування позивачу за рахунок відповідача моральної шкоди.
ЄСПЛ вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України).
Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку. Висновок останнього може слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18 (провадження № 14-115цс21)).
Враховуючи факт завдання шкоди транспортному засобу позивача по справі, а також у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача, зазнав душевних страждань та переживань у зв`язку із пошкодженням власного транспортного засобу. Суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та зменшення розміру моральної шкоди до 10 000 грн.
Колегія судів погоджується із судом першої інстанції в тому, що визначений ним розмір відшкодування є розумним, виваженим і справедливим, відповідає обсягу душевних, фізичних та психологічних страждань, ступеню моральних переживань, яких зазнав позивач.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Колегія суддів апеляційного суду відхиляє посилання апелянта, що оскільки позивачем не надано жодних документів на підтвердження факту здійснення ремонту транспортного засобу і його оплату, а з урахуванням звіту вартість відновлювального ремонту включено податок на додану вартість, а тому ціна позову завищення на розмір податку на додану вартість.
Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт а пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).
Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.
Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.
У матеріалах справи на підтвердження завданої у результаті ДТП шкоди міститься звіт та ремонтна калькуляція, однак у вказаних документах відсутні відомості про те, що сума матеріального збитку визначена з урахуванням ПДВ.
Отже доводи апеляційної скарги, що на ремонтній калькуляції Audatex № 25/С зазначено відмітка «ціни+20%» не знайшли свого підтвердження, оскільки з аналізу вказаної калькуляції вбачається, що вказана відмітка проставлена, як пояснення до ремонтної калькуляції та проставлена вже після проведення цієї калькуляції. 
Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції встановив правомірність позовних вимог ОСОБА_2 на 79 % ( 113192 х 100% / 143141,11) від ціни позову, а вимоги апеляційної скарги задоволено на 21 %, то судові витрати підлягаю до перерозподілу.
При цьому апелянт оскаржуючи рішення суду вважав обґрунтованими доводи позивача на суму 72493,61 грн,  що складає 51%  від заявленої позивачем ціни позову. 
Так, враховуючи, що позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 631,41 грн, а обґрунтованими є позовні вимоги на 79 %, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 312,87 грн (79% від 1 631,41 грн).
Крім того, апелянтом було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 447,11 грн, а обґрунтованою апеляційна скарга є на 28 % (79%-51%), то до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 685,19 грн.
З врахування взаємо розрахунку судових витрат із відповідача на користь позивача  підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі  596,73 грн. ( 1231,92 - 685,19) .
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року  скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання  АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 113 192,00 грн., моральної шкоди - 10 000, 00 грн, та витрати зі сплати судового збору - 596,73 грн, а всього 123 788,73 грн ( сто двадцять три тисячі сімсот вісімдесят вісім  гривень 73 копійки).
В задоволенні решти частини позовних вимог  ОСОБА_2 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року. 
 
Головуючий суддя :                                                                    М.А.Яворський
Судді :                                                                                              Т.Ц.Кашперська
                                                                                                           В.О.Фінагеєв