ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 824/150/24
 
провадження № 61-2941 ав 25
 
за участі секретаря судового засідання - Алекси М. Є.; 
 
позивач в арбітражному спорі - товариство з обмеженою відповідальністю «Нові продукти Україна» (Україна),
відповідач в арбітражному спорі - відкрите акціонерне товариство «А+СО» (Республіка Азербайджан), 
 
за участі представників: 
 
позивача - адвоката Снєжинського Олександра Сергійовича , адвоката Шкробтака Івана Валерійовича, 
 
відповідача - адвоката Богомазова Павла Сергійовича, 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду (м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28) апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «А+СО» на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у складі судді Соколової В. В. у справі за заявою відкритого акціонерного товариства «А+СО» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові продукти Україна» (Україна) до Відкритого акціонерного товариства «А+СО» (Республіка Азербайджан) про стягнення заборгованості та компенсації витрат по сплаті арбітражного збору,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 
 
Короткий зміст заявлених вимог
 
У листопаді 2024 року представник відкритого акціонерного товариства «А+СО» (далі - ВАТ «А+СО») - адвокат Богомазов П. С. звернувся до суду із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024 про стягнення з відкритого акціонерного товариства «А+СО» (Республіка Азербайджан), 
(далі - ВАТ «А+СО») 57 732, 23 дол. США, в тому числі 50 820, 69 дол. США заборгованості; 5 082, 00 дол. США пені та 1 829, 54 дол. США - трьох відсотків річних, а також відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору.
 
Заява обґрунтована тим, що Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) розглянув справу № 142/2024 без додержання вимог щодо належного повідомлення відповідача про призначення арбітра та про арбітражний розгляд справи, що в силу підпункту «б» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України є підставою для скасування рішення від 16 серпня 2024 року. 
Зокрема вказував, що матеріали справи МКАС при ТПП України свідчать про те, що суд повідомляв відповідача ВАТ «А+СО» про розгляд справи через електронну пошту    ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є офіційною електронною адресою товариства, листи на вказану електронну адресу не були доставлені, про що у матеріалах справи містяться відповідні звіти. 
Також МКАС при ТПП України направляв судову кореспонденцію через службу доставки АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна», за звітами якого кореспонденція була доставлена на станцію призначення. Проте ця кореспонденція отримана особами, які не є працівниками ВАТ «А+СО», що свідчить про неналежне повідомлення відповідача. Крім того, в позовній заяві позивач указав неповну адресу місцезнаходження відповідача, без зазначення номеру будинку. 
За таких обставини, відповідач був позбавлений можливості спростувати доводи позивача та надані ним докази, надати свої пояснення по суті спору, а також заявити про пропуск строку позовної давності, який для договорів з перевезення вантажу становить 1 рік. 
Вважає, що при розгляді справи МКАС при ТПП України були порушені принципи рівності та диспозитивності, що в сукупності із наведеними обставинами свідчить про те, що оскаржуване рішення МКАС при ТПП України є таким, що суперечить публічному порядку України.
Ураховуючи викладене, заявник просив скасувати рішення МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року у справі №142/2024; стягнути сплачений судовий збір та судові витрати за звернення до суду; витребувати у МКАС при ТПП України матеріали справи №142/2024.
 
Короткий виклад заперечень проти заявлених вимог
 
У запереченнях на заяву про скасування рішення МКАС при ТПП України ТОВ «Нові продукти Україна» зазначило, що у пункті 3.4. контракту від 31 березня 2020 року заявник вказав свою контактну електронну пошту:     ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в розділі 10 контракту зазначив свою адресу: АДРЕСА_1 (без номеру будинку), а тому саме ця контактна інформація була зазначена у позовній заяві. 
МКАС при ТПП України у відповідності до Регламенту були вжиті всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи та ухвалене рішення, а тому підстави для скасування рішення МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року відсутні.
Також звертає увагу на те, що укладений між сторонами контракт підпадає під визначення договору поставки, а не договору перевезення, як вказує заявник, а тому до цього договору підлягає застосуванню загальний строк позовної давності.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2025 року заяву ВАТ «А+СО» про скасування рішення МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024 залишено без задоволення. 
Рішення МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024 залишено без змін.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване. Такі підстави визначені частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.
Так, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.
Судом встановлено, що ВАТ «А+СО» було повідомлено про арбітражний розгляд справи за адресою, зазначеною в укладеному з позивачем контракті від 31 березня 2020 року, а також на вказану в контракті електронну пошту. Зазначивши в контракті свою адресу, хоча і неповну (без зазначення номеру будинку), а також електронну пошту, відповідач взяв на себе відповідальність за отримання усієї кореспонденції саме за цими адресами. 
Суд зауважив, що виходячи з положень статті 3 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статті 11 Регламенту МКАС при ТПП України будь-яке письмове повідомлення вважається отриманим, якщо воно доставлене стороні за адресою, вказаною нею, або доставлене стороні за адресою постійного місця знаходження. Також письмове повідомлення, надіслане за останнім відомим чи постійним місцезнаходженням комерційного підприємства, будь-яким способом, що передбачає реєстрацію спроби доставки цього повідомлення, вважається отриманим стороною в день такої доставки або фіксації спроби доставки. Отже дані про те, що доставка на вказану відповідачем в контракті електронну пошту не відбулась, не вказують на невиконання МКАС при ТПП України обов`язку щодо повідомлення відповідача про арбітражний розгляд. 
Крім того, при дослідження арбітражної справи № 142/2024 судом встановлено, що МКАС при ТПП України також здійснював повідомлення відповідача за поштовою адресою, вказаною у реєстраційному посвідчені. Наявні в матеріалах арбітражної справи листи служби доставки АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» підтверджують факт доставлення судової кореспонденції на адресу підприємства заявника, а отже й належне виконання МКАС при ТПП України обов`язку щодо повідомлення сторони відповідача про арбітражне провадження. 
Посилання відповідача на те, що особи, які здійснили підпис в повідомленні про отримання кореспонденції, не є його працівниками, не підтверджені належними та допустимим доказами. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що МКАС при ТПП України виконав всі визначені Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та Регламентом МКАС при ТПП України дії для повідомлення відповідача про арбітражний розгляд справи.
Оскільки підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, передбачених статтями 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та 459 ЦПК України, судом не встановлено, то заява ВАТ «А+СО» про скасування рішення МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024 задоволенню не підлягає.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
07 березня 2025 року через підсистему Електронний суд представник
ВАТ «А+СО» - адвокат Богомазов П. С. подав до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про скасування рішення МКАС при ТПП  України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024. 
 
Надходження апеляційної скарги до суду 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Київського апеляційного суду.
 
21 березня 2025 року справа № 824/150/24 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2025 року закінчено підготовчі дії у цій справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 квітня 2025 року об 11:00 годині за адресою: м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28 з повідомленням учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_5 яку МКАС при ТПП України надсилало повідомлення про арбітражний розгляд, не є офіційною електронною адресою для листування з ВАТ «А+СО». Офіційна електронна пошта ВАТ «А+СО» та контактний номер телефону є загальнодоступною інформацією, яка знаходиться на сайті компанії: https://aplusco.az, проте у порушення норм процесуального законодавства позивач не зазначив в позовній заяві актуальні контактні дані відповідача, його місцезнаходження, чим позбавив сторону відповідача на належну участь в арбітражному розгляді справи. 
Також зазначає, що особи, які отримали кореспонденцію від МКАС при ТПП України через службу доставки АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна», не є працівниками ВАТ «А+СО» та останнє не уповноважувало будь-яких осіб на отримання кореспонденції. Водночас згідно положення про перевезення, АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» має право віддавати кореспонденцію не обов`язково особисто вантажоодержувачу, який вказаний вантажовідправником. 
Вказане в сукупності свідчить про те, що ВАТ «А+СО» не було належним чином повідомлено про арбітражний розгляд справи № 142/2024 у МКАС при ТПП України, не отримувало будь-які документи у справі, що є підставою скасування рішення від 16 серпня 2024 року на підставі підпункту «б» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. Також зазначає, що оскаржуване арбітражне рішення суперечить встановленому публічному порядку.
 
Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
 
26 березня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ТОВ «Нові продукти Україна» - адвокат Снєжинський О. С. подав до Верховного Суду відзив на апеляційну скаргу, який ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року повернуто заявнику з підстав, передбачених абзацом першим частини четвертої статті 183 ЦПК України.
 
Пояснення представників сторін
 
08 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ТОВ «Нові продукти Україна» - адвокат Снєжинський О. С. подав до Верховного Суду письмові пояснення, у яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду у цій справі залишити без змін.
 
В судовому засіданні представник ВАТ «А+СО» - адвокат Богомазов П. С. підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Вказував, що МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року підлягає скасуванню, оскільки сторона відповідача не була належним чином повідомлена про арбітражний розгляд справи, а також  рішення суперечить встановленому публічному порядку.
Представники ТОВ «Нові продукти Україна» - адвокат Снєжинський О. С. та адвокат Шкробтак І. В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду у цій справі залишити без змін. Зазначали, що особи, які отримали судову кореспонденцію від МКАС при ТПП України через службу доставки АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна», є працівниками ВАТ «А+СО», оскільки через них здійснювалось виконання умов контракту.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
 
31 березня 2020 року між ТОВ «Напитки Плюс» (Україна) і ТОВ «А+СО» було укладено контракт про надання послуг № AZNP 4 (а. с. 24-27).
 
Відповідно до пункту 7.1. вищевказаного контракту у разі, якщо сторони не дійдуть згоди шляхом мирного врегулювання, будь-який спір підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ) (далі - Арбітраж). Рішення зазначеного суду є остаточним та обов`язковим для обох сторін.
 
У пунктах 7.1., 7.2. вищевказаного контракту сторони погодили, що в процесі розгляду і вирішення спору застосовуватиметься Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Правом, яке регулює цей договір, є матеріальне право України.
 
У пункті 3.4. вищевказаного контракту вказано електронну пошту:     ІНФОРМАЦІЯ_1 як електронний ресурс для обміну інформацією щодо здійснення перерахунку грошових коштів за умовами цього контракту.
 
У розділі 10 вищевказаного контракту сторони зазначили свої юридичні адреси: ТОВ «Напитки Плюс»: Україна, Спортивна площа, 3; ЄДРПОУ 3684367; ТОВ «А+СО»: AZ 01000, Азербайджанська Республіка, Апшеронський район, м. Хирдалан, Гасан Алієв (без номеру будинку); TIN НОМЕР_1 .
 
Судом були витребувані з МКАС при ТПП України матеріали арбітражної справи №142/2024 за позовом ТОВ «Нові продукти Україна» (Україна) до ВАТ «А+СО» (Республіка Азербайджан) про стягнення заборгованості та компенсації витрат по сплаті арбітражного збору, із яких встановлено, що позов був зареєстрований судом 12 квітня 2024 року.
 
У позові зазначено адресу місцезнаходження ВАТ «А+СО»: AZ 01000, Азербайджанська Республіка, Апшеронський район, м. Хирдалан, Гасана Алієва (без номеру будинку), та адресу електронної пошти:       ІНФОРМАЦІЯ_1 . До позову додано копію довідки Головного територіального податкового управління № 2, в якій зазначена юридична адреса ВАТ «А+СО» (державний реєстраційний номер 1900056271): AZ 01000, Азербайджанська Республіка, Апшеронський район,                                    м. Хирдалан, вулиця Гасана Алієва, буд. 121. 
 
Постановою заступника Голови МКАС при ТПП України Ємельянової І. від 10 квітня 2024 року справа була прийнята до провадження. Враховуючи, що сторони арбітражної угоди не визначили кількість арбітрів, а також приймаючи до уваги клопотання позивача, викладене в позовній заяві, у відповідності до частини першої статті 30 Регламенту МКАС при ТПП України справа була визначена як така, що підлягає розгляду одноособово арбітром. Запропоновано позивачу в строк 30 днів з моменту отримання даної постанови сплатити арбітражний збір.
 
Арбітражний збір сплачений позивачем 18 квітня 2024 року.
 
МКАС при ТПП України на електронну адресу ВАТ «А+СО», зазначену в позовній заяві: ІНФОРМАЦІЯ_1 , направив повідомлення, яке відповідно до звіту від 22 квітня 2024 року не було доставлено адресату, оскільки не знайдено введену електронну адресу.
 
Відповідно до листа АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» від 01 травня 2024 року, адресованого МКАС при ТПП України, відправлена останнім 23 квітня 2024 року до Азербайджану кореспонденція прибула до станції призначення та доставлена 30 квітня 2024 року; підпис в отриманні «pervisnebizade». До листа долучено квитанцію, в якій зазначений адресат АОА «А+СО»; адреса доставки: Gasana Alieva str. 121, Khyrdalan, 0100 ABSHERON, Azerbaijan.
 
У листі від 02 травня 2024 року ТОВ «Нові продукти Україна» запропонувало кандидатуру арбітра Атаманової Ю.
Постановою МКАС при ТПП України від 04 червня 2024 року призначено одноособового арбітра у справі № 142/2024 Крупка П.
 
05 червня 2024 року були сформовані судові повідомлення про призначення арбітра.
 
У заяві від 06 червня 2024 року Крупко П. висловив свою згоду на прийняття функцій арбітра.
 
МКАС при ТПП України стороні відповідача ВАТ «А+СО» направив повідомлення на вказану в позовній заяві електронну адресу:       ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідно до звіту від 06 червня 2024 року не було доставлено адресату, оскільки не знайдено введену електронну адресу.
 
Відповідно до листа АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» від 20 червня 2024 року, адресованого МКАС при ТПП України, відправлена останнім 07 червня 2024 року до Азербайджану кореспонденція прибула до станції призначення та доставлена 14 червня 2024 року; підпис в отриманні «ІНФОРМАЦІЯ_6». До листа долучено квитанцію, в якій адресат зазначений: АОА «А+СО», адреса доставки: Gasana Alieva str. 121, Khyrdalan, 0100 ABSHERON, Azerbaijan.
 
20 червня 2024 року ТОВ «Нові продукти Україна» подало клопотання про зменшення позовних вимог.
 
Рішенням МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024 стягнуто з ВАТ «А+СО» на користь ТОВ «Нові продукти Україна» 50 820, 69 дол. США  заборгованості; 5 082, 00 дол. США пені, 659, 97 дол. США - три відсотки річних і                          3 534, 20 дол. США у відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 60 096, 86 дол. США. Припинено арбітражне провадження в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 1 169, 57 дол. США у зв`язку з відмовою позивача від вимог в цій частині. Віднесено на рахунок позивача витрати по сплаті арбітражного збору в сумі 73, 23 дол. США (а. с. 8-21).
 
У листопаді 2024 року представник ВАТ «А+СО» - адвокат Богомазов П. С. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про скасування зазначеного рішення МКАС при ТПП України, посилаючись на те, що відповідача не було належним чином повідомлено судом про призначення арбітра та про арбітражний розгляд справи, що відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України є підставою для його скасування.
 
2.           Мотивувальна частина

 
Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Відповідно до частин першої та третьої статі 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
 
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
 
Згідно з частиною першою статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення;                               абов) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
 
Аналогічні підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу передбачені також частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) хоча б однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.
 
Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване.
 
Аналіз положень статті 459 ЦПК України та статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
 
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.
 
Таким чином, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.
 
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2023 року у справі № 824/47/22.
 
ВАТ «А+СО» в апеляційній скарзі посилається на те, що не було належним чином повідомлено про арбітражний розгляд справи та з цих причин не могло подати свої пояснення та заперечення (пункт 1 частини другої статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», підпункт «б» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України). 
 
Крім того, ВАТ «А+СО» посилається на те, що арбітражний суд допустив порушення засадничих принципів процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін судового процесу, які встановлені у статті 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також у частині першій статті 36 «Загальні засади арбітражного розгляду» Регламенту МКАС при ТПП.
 
Вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.
 
Положеннями статті 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та пунктом 1 статті 36 Регламенту МКАС при ТПП України визначено, що до сторін повинно бути рівне ставлення, і кожній стороні повинні бути надані всі можливості для викладу своєї позиції.
 
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» всі заяви, документи або інша інформація, що подаються однією із сторін третейському суду, повинні бути передані іншій стороні. Сторонам повинні бути передані також будь-які висновки експертів або інші документи доказового характеру, на яких третейський суд може базуватися при прийнятті свого рішення.
 
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 11 Регламенту МКАС при ТПП України документи у справі надсилаються стороні електронною поштою або рекомендованим листом, або кур`єрською службою, або будь-якими іншими засобами зв`язку, у тому числі визначеними сторонами, що підтверджують факт відправлення, або вручаються стороні у секретаріаті МКАС під розписку.
 
Будь-яке письмове повідомлення вважається отриманим, якщо воно: 1) надіслане стороні на її електронну адресу, яка вказана нею або зазначена у контракті, на офіційному сайті чи офіційних документах, або підтверджена, зокрема, реєстраційними документами, або використовувалась стороною під час укладення та/або виконання контракту; або 2) вручене стороні в секретаріаті МКАС під розписку; або 3) доставлене стороні за адресою, вказаною нею; або 4) доставлене стороні на її комерційне підприємство, за її постійним місцем проживання або поштовою адресою.
 
Якщо місцезнаходження комерційного підприємства, постійне місце проживання або поштова адреса не можуть бути встановлені шляхом розумного наведення довідок, письмове повідомлення вважається отриманим стороною, якщо воно надіслане за останнім відомим місцезнаходженням комерційного підприємства, постійним місцем проживання або поштовою адресою рекомендованим листом або будь-яким іншим способом, що передбачає реєстрацію спроби доставки цього повідомлення. Також письмове повідомлення вважається отриманим, якщо особа не з`явилася за отриманням повідомлення або відмовилася від його отримання. Письмове повідомлення вважається отриманим стороною в день такої доставки або фіксації спроби доставки.
 
Письмове повідомлення, надіслане стороні за допомогою електронних засобів зв`язку, буде вважатися таким, що отримане нею в день його відправлення (час визначається посиланням на часовий пояс одержувача).
 
У пункті 3 частини першої статті 25 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що, якщо сторони не домовились про інше, в тих випадках, коли без зазначення поважної причини: будь-яка сторона не з`являється на слухання або не подає документальні докази, - третейський суд може продовжити розгляд та прийняти рішення на підставі доказів, які є у справі.
 
Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини другої статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо: сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.
 
У контракті про надання послуг від 31 березня 2020 року № AZ NP4 зазначено наступні реквізити місцезнаходження ТОВ «А+СО»: АДРЕСА_1 (без номеру будинку); TIN1900056271.
 
Крім того, у пункті 3.4. вказаного контракту ТОВ «А+СО» було визначено електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3, як електронний ресурс для обміну інформацією щодо здійснення перерахунку грошових коштів за умовами цього контракту.
 
Таким чином ВАТ «А+СО», зазначивши в контракті, укладеному з позивачем свою адресу, хоча і неповну без зазначення номеру будинку, а також електронну пошту, взяло на себе відповідальність за отримання усієї кореспонденції за цими адресами.
 
Київським апеляційним судом досліджені матеріали справи № 142/2024 та встановлено, що МКАС при ТПП України на електронну адресу ВАТ «А+СО», зазначену в контракті від 31 березня 2020 року та позовній заяві:   ІНФОРМАЦІЯ_4, двічі направляв повідомлення, які відповідно до звітів від 22 квітня 2024 року та від 06 червня 2024 року не були доставлені адресату, оскільки не знайдено введену електронну адресу.
 
Крім того, 23 квітня 2024 року МКАС при ТПП України за допомогою кур`єрської служби доставки DHL направив заявнику кореспонденцію по справі № 142/2024, яка згідно листа АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» від 01 травня 2024 року прибула до станції призначення та доставлена 30 квітня 2024 року за адресою доставки: АОА «А+СО», GasanaAlievastr. 121, Khyrdalan, 0100 ABSHERON, Azerbaijan; підпис в отриманні «pervisnebizade». 
 
Також встановлено, що 07 червня 2024 року МКАС при ТПП України за допомогою кур`єрської служби доставки DHL направив заявнику кореспонденцію по справі № 142/2024, яка згідно листа АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» від 20 червня 2024 року прибула до станції призначення та доставлена 14 червня 2024 року за адресою доставки: АОА «А+СО», GasanaAlievastr. 121, Khyrdalan, 0100 ABSHERON, Azerbaijan; підпис в отриманні «ІНФОРМАЦІЯ_6».
 
Зазначене свідчить про те, що МКАС при ТПП України виконав всі визначені Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та Регламентом МКАС при ТПП України дії для повідомлення відповідача про арбітражний розгляд справи.
 
Київський апеляційний суд відхилив доводи відповідача про те, що особи, які здійснили підпис в повідомленні про отримання кореспонденції із МКАС при ТПП України, не є працівниками ВАТ «А+СО», оскільки такі не підтверджені належними та допустимим доказами. Крім того, за змістом частин четвертої-п`ятої статті 11 Регламенту МКАС при ТПП України, достатнім для висновку про отримання кореспонденції арбітражу є те, що письмове повідомлення доставлене стороні за вказаною нею адресою.
 
Викладене спростовує твердження заявника про неповідомлення його про арбітражний розгляд справи та позбавлення його можливості подати свої пояснення та заперечення.
 
Щодо доводів заявника про порушення публічного порядку, Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
 
У законодавстві закріплений загальновизнаний у проарбітражних юрисдикціях принцип обмеженого втручання національних судів в арбітражні рішення під час розгляду заяви про їх скасування, оскільки національний суд не має повноважень щодо перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу. Цей принцип передбачає, що суд не може перевіряти правильність застосування складом арбітражу норм матеріального права по суті вирішення спору, не може вдаватися в його переоцінку під час розгляду справи про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Інакше це буде перевищенням національним судом його повноважень.
 
Розгляд заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не є апеляційним провадженням, у якому суд повторно оцінює докази та перевіряє правильність рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті. Тому будь-яка оцінка судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були надані сторонами арбітражного спору, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Скасування національним судом рішення міжнародного комерційного арбітражу є винятковим засобом оспорювання арбітражного рішення, яке може бути прийнято лише за наявності (доведеності) однієї з вичерпного переліку підстави, передбаченої законом. Тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
 
До переліку фундаментальних основ, які складають публічний порядок, належить рівне ставлення до сторін арбітражного розгляду, зокрема: надання сторонам можливості викласти її аргументи, а також коментувати аргументи опонентів; відсутність процедур, які стосуються спору і в яких беруть участь арбітри за відсутності сторін спору; недопустимість подання сторонами підроблених доказів тощо.
 
Такі висновки виклав Верховний Суд у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 824/37/24.
 
У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 зазначено, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).
Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо.
 
Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.
 
Як порушення процесуального публічного порядку потрібно розуміти ті процесуальні порушення, допущені арбітражним судом, які є підставою для його скасування відповідно до пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. Такі підстави для скасування рішення арбітражного суду можуть бути застосовані у тому разі, якщо сторона, яка подала заяву про скасування арбітражного рішення, обґрунтовує таку заяву цими доводами.
 
Натомість підстави для скасування рішення арбітражного суду відповідно до пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України підлягають перевірці судом ex officio.
 
Категорія публічного порядку застосовується не лише задля того, щоб захистити державу від таких іноземних арбітражних рішень, що порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя у країні визнання та виконання таких рішень. Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може призвести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оскарження у ньому рішення комерційного арбітражу, розташованого у тій самій країні.
 
Відповідно, рішення МКАС при ТПП також підлягають оцінці судом на предмет порушення публічного порядку України.
 
У таких висновках Верховний Суд керується тим, що публічний порядок України може бути порушено таким рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду, під час постановлення якого істотно та очевидно порушено право на судовий захист. До таких порушень належать невідповідність рішення арбітражу виключній компетенції державного суду на вирішення такого спору або існує рішення національного суду у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, що і спір, який розглядається арбітражним судом.
 
Порушення публічного порядку має місце також у тих випадках, коли рішенням арбітражного суду порушено:
 
1. Засадничі, фундаментальні принципи (засади) українського права, у першу чергу конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права.
 
Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
 
Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.
 
2. Загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави.
 
3. Основоположні принципи та норми міжнародного права, у тому числі міжнародно-правові стандарти прав людини.
 
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 824/50/22.
 
Верховний Суд погоджується з висновком Київського апеляційного суду, що заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.
 
Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
 
За таких обставин відсутні підстави для скасування рішення арбітражного суду у зв`язку з порушенням публічного порядку України.
 
При цьому Київський апеляційний суд обґрунтовано послався на те, що доводи заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України фактично зводиться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, переоцінки доказів та до перегляду спору по суті, що процесуально є неприпустимим.
 
Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви ВАТ «А+СО» про скасування рішення МКАС при ТПП України від 16 серпня 2024 року у справі № 142/2024, Київський апеляційний суд як суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявником не наведено підстав для його скасування, передбачених положеннями статті 459 ЦПК України.
 
Також Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскарженої ухвали - без змін.
 
Керуючись статтями 24, 351, 368, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «А+СО» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              О. М. Осіян
                                                                                                       О. В. Білоконь
                                                                                                       Н. Ю. Сакара