ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року 
м. Київ

справа №240/505/24
адміністративне провадження № К/990/50202/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Коваленко Н.В., 
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу № 240/505/24
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року (суд у складі головуючого судді Капинос О.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року (колегія суддів у складі головуючого судді Сторчака В.Ю., суддів: Залімського І.Г., Граб Л.С.) у справі № 240/505/24
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила:
- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06 грудня 2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладене у формі повідомлення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії від 15 грудня 2023 року №0600-0217-8/133137;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, починаючи з 24 жовтня 2023 року.
На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки вона має загальний страховий стаж більше 15 років, а період її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить більше 4 років, що дає їй право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності підстав, передбачених статтею 55 Закону № 796-XII, для зменшення позивачу пенсійного віку, що автоматично засвідчить про наявність чи відсутність підстав для пропорційного зменшення страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону N 1058-IV.
Суди підтвердили наявність у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на чотири роки, тобто ще з досягненням 56 річного віку, але за умови наявності страхового стажу не менше 28 років, а не 15 років, як помилково вважав позивач, та не 26 років, як помилково вважають відповідачі.
При зверненні про призначення пенсії позивачкою надано докази, які підтверджують наявність у неї загального страхового стажу, який сумарно становить менше необхідних 28 років.
Суди дійшли висновку, що у ОСОБА_1 наявні підстави для зменшення пенсійного віку, як громадянці, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на чотири роки та на зменшення сумарно на чотири роки страхового стажу. При цьому, відсутність необхідного страхового стажу - 28 років на день звернення, свідчить про правомірність оскаржуваного рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії з 03 листопада 2023 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись з судовими рішенням першої та апеляційної інстанцій, позивачка направила до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій. Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Як підставу касаційного оскарження скаржник вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Посилається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що справа має виняткове значення для заявника, оскільки позивач тривалий час намагається довести наявність свого права на пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України № 796-ХІІ.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не врахували висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 556/1153/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 565/1829/17, від 09 липня 2024 року у справі № 240/16372/23 з питань страхового стажу для потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 грудня 2024  року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Коваленко Н.В., Стеценка С.Г.
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою.
Верховний Суд ухвалою від 22 квітня 2025 року призначив до розгляду в письмовому провадженні з 23 квітня 2025 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 є особою потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії і має право на пільги, встановлені Законом № 796-XII.
03 листопада 2022 року позивачка, після досягнення 58-річного віку, звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Листом від 15 грудня 2023 року ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило, що рішенням ГУ ПФУ у Миколаївській області відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, оскільки не підтверджено факт проживання позивачки в зоні добровільного (гарантованого) відселення 3  роки станом на 01 січня 1993 року, та відсутність необхідного страхового стажу у зоні безумовного (обов`язкового) відселення 26 років.
Вважаючи відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправною, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина друга статті 46 Конституції України).
Згідно з положеннями статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15  років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60  років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, а в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796-ХІІ, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.
Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені у статті 55 Закону №796-XII, частиною першою якої перебачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15  років страхового стажу.
Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII визначено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) визначені у статті 56 Закону №796-XII, згідно з частиною другою якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є:
1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;
2) факт постійного проживання чи роботи в цій зоні станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років;
3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Початкова величина зменшення пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожен рік проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень пункту 2  частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 9 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.
Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 до позову долучено докази на підтвердження її права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, зокрема:
- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3), виданого Житомирською обласною державною адміністрацією;
- копія довідки Новоозернського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 20 грудня 2023 року №915 про те, що ОСОБА_1 в період з 26 квітня 1986 року по 30 травня 1988 року постійно проживала та була прописана в с. Озеряни Олевського району Житомирської області;
- копія довідки КНП «Олевська центральна лікарня» від 13 вересня 2023 року №1644 про те, що позивачка в період з 01 травня 1985 року по 02 жовтня 1991 року постійно працювала в Дружбівській дільничій лікарні Олевського району Житомирської області;
- копія трудової книжки.
Згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» (в редакції постанови КМ України № 914 (914-2008-п ) від 16 жовтня 2008 року) смт. Дружба Олевського району Житомирської області відносяться до зони добровільного (гарантованого) відселення.
Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, загальний період проживання та роботи позивачки на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення становить 5 років 5 місяців 6 днів, тобто не повні 6 років (з 26 квітня 1986 року по 02 жовтня 1991 року), що у відповідності до вимог 55 Закону № 796-XII надає їй право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку сумарно на чотири роки (три роки + один рік (1 рік за 2 роки проживання, роботи).
Відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідач посилався на те, що для призначення позивачці пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55  Закону №796-XII її страховий стаж, з урахуванням вимог статті 26 Закону №1058-ІV, повинен становити 26 років, натомість наявний в неї страховий стаж становить 18 років 11 місяців.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили виключно з відсутності у позивачки 28 років загального трудового стажу.
Колегія суддів КАС ВС констатує, що позивачка як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, станом на день звернення до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України досягла віку 58 років, мала страховий стаж понад 15 років та проживала в зоні добровільного (гарантованого) відселення більше 5 років, має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55  Закону №796-XII, у зв`язку з чим відмова пенсійного органу в призначенні позивачці такої пенсії є незаконною.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі яка розглядається, рішення за результатами поданої позивачкою заяви приймалось ГУ ПФУ в Миколаївській області, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.
Отже, дії зобов`язального характеру щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Миколаївській області.
При цьому, враховуючи положення пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія позивачці має бути призначена з 24 жовтня 2023 року (наступний день після досягнення відповідного віку), оскільки вона звернулась із відповідною заявою до пенсійного органу у строк, що не перевищує три місяці з моменту досягнення пенсійного віку.
Стосовно вимоги позивачки про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області, викладеного у формі листа від 15 грудня 2023 року №0600-0217-8/133137, колегія суддів зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки зазначеним листом пенсійний орган лише повідомив ОСОБА_1 про результат розгляду її заяви, натомість рішенням, яке безпосередньо впливає на права позивачки є рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 06  грудня 2023 року №064050004862 про відмову в призначенні пенсії, яке й підлягає скасуванню.
Правову позицію аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі № 240/16372/23.
Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Доводи позивачки про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи, у зв`язку із чим наявні підстави для скасування оскаржуваних рішень та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року в адміністративній справі № 240/505/24 скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06 грудня 2023 року №064050004862 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, починаючи з 24 жовтня 2023 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                     Стрелець Т.Г.
Судді                                                                                                               Коваленко Н.В.
 Стеценко С.Г.