ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/6858/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року (Черниш О.А.)
у справі №340/6858/24 
за позовом ОСОБА_1  
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області   
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у перерахуванні йому пенсії відповідно до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на найбільш вигідних умовах, застосувавши оптимізацію, у тому числі за минулий період, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області здійснити перерахунок його пенсії відповідно до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на найбільш вигідних умовах, застосувавши оптимізацію, у тому числи за минулий період, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з травня 2003 року отримує пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При обчисленні пенсії відповідач неправильно визначив (занизив) індивідуальний коефіцієнт заробітку, оскільки не вилучив з періоду, за який враховується заробіток, всі невигідні місяці, як це передбачено абзацом 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач стверджує, що має право на виключення із періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, страхового стажу з серпня 2002 року по серпень 2008 року, внаслідок чого його індивідуальний коефіцієнт заробітку зросте до 3,24200 (проти коефіцієнту 2,75072, який застосовує відповідач). 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не проведення оптимізації заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 за вибраним ним періодом страхового стажу. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , оптимізувавши заробітну плату для обчислення пенсії шляхом виключення із періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, 58 календарних місяців страхового стажу з серпня 2002 року по серпень 2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Суд за встановлених у справі обставин дійшов висновку про допущену відповідачем у спірних відносинах бездіяльність, яка полягає у непроведені  оптимізації заробітної плати для обчислення пенсії позивача. Суд зазначив, що оскільки страховий стаж позивача становить 577 місяців, він має право на виключення спірних 58 календарних місяців страхового стажу. В той же час суд визнав відсутніми підстави для спонукання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 42 Закону №1058-IV, Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.05.2018 року №10-1. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що з моменту призначення позивачу пенсії пенсійним органом вчиняються дії щодо перерахунку такої пенсії. Зокрема, із періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, автоматизованим способом виключено невигідні місяці страхового стажу з найбільш низькими коефіцієнтами заробітку, а саме: за період з травня 2002 року по грудень 2006 року. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки наведені відповідачем доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості саме в цій частині.
Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у травні 2003 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді із заявою про призначення йому пенсії за віком за направленням центру зайнятості про оформлення дострокового виходу на пенсію згідно з п. «г» ст.26 Закону України «Про зайнятість населення». 
З 27.05.2003 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З 01.01.2004 – проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Відповідно до наявних у справі документів з пенсійної справи позивача, з 01.01.2004, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проведено перерахунок пенсії позивача. Страховий стаж для обчислення розміру пенсії складав 42 роки 4 місяці 14 днів (по 26.12.2003). Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до ст. 25 Закону № 1058-IV, становив 0,42333. Заробітна плата за період з 01.01.1989 по 31.12.1993, обчислена згідно зі статтею 40 Закону№ 1058-IV, склала 1123,94 грн (306,45 грн х 3,66760, де 306,45 грн - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2002 рік; 3,66760 – індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).
Після призначення пенсії позивач з вересня  2003 року до жовтня 2012 року працював, у зв`язку з чим його страховий стаж станом на 31.10.2012  становив 48 років 1 місяць 22 дні. 
З урахуванням додатково набутого страхового стажу та заробітної плати після призначення пенсії розмір пенсії перераховувався відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV у чинній на той час редакції, а саме: з 01.01.2007 - за розпорядженням №156709 від 08.02.2007, з 01.01.2009 - за розпорядженням №156709 від 16.03.2009, з 01.02.2011 - за розпорядженням №156709 від 31.01.2011, з 01.12.2013 - за розпорядженням №156709 від 10.12.2013. 
Відповідно до поданого пенсійним органом розрахунку пенсії з 01.12.2013, коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до ст. 25 Закону № 1058-IV, з урахуванням кратності 1,35 %, становив 0,64913. Заробітна плата за період з 01.02.1989 по 31.01.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2008, обчислена згідно зі ст.40 Закону № 1058-IV, становила 3285,78 грн (1197,91 грн х 2,74293, де 1197,91 грн - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік; 2,74293 – індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).
У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017, проведено перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, та величини оцінки одного страхового стажу в розмірі 1%.
Стаж для обчислення розміру пенсії з 01.10.2017 склав 48 років 1 місяць 22 дні (по 31.10.2012). Коефіцієнт страхового стажу розрахований відповідно до ст. 25 Закону №1058-IV, з урахуванням кратності 1 %, становив 0,48083. Заробітна плата за період з 01.02.1989 по 31.01.1994 та з 01.07.2000 по 31.12.2008, обчислена згідно зі ст.40 Закону №1058-IV, складає 10335,27 грн (3764,40 грн х 2,74553, де 3764,40 — проіндексована середня заробітна плата (дохід) в Україні з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, 2,74553 – індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).
Починаючи з 2019 року щороку відповідно до ч.2 ст. 42 та п. 4-4, 4-6 Розділу XV Закону №1058-IV проводився перерахунок пенсії позивача з метою її індексації шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Перерахунки пенсії проводилися із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія з 01.10.2017.
Відповідно до розрахунку пенсії з 01.03.2024 позивачу проведений перерахунок пенсії позивача з урахуванням страхового стажу 48 років 1 місяць 22 дні (577 місяців). Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до ст. 25 Закону №1058-IV, становив 0,48083. Заробітна плата за період з 01.02.1989 по 31.01.1984 та за всі періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2008, обчислена відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, складає 21990,55 грн (7994,47 грн х 2,75072, де 7994,47 грн – проіндексована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796); 2,75072 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).
Отже, основний розмір пенсії позивача, обчислений відповідно до ч. 1 ст 27 Закону №1058-IV, становив 10573,72 грн (21 990, 55 грн х 0,48083).
При цьому, як встановлено судом, для обчислення пенсії за бажанням позивача враховано заробітну плату (дохід) за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, а саме заробітну плату за період з лютого 1989 року по січень 1994 року, підтверджену довідкою ВАТ «Будгаз», а також за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, підтверджену індивідуальними відомостями про застраховану особу за 2000 - 2008 роки.
За поясненням відповідача, що підтверджено відповідними розрахунками заробітку, для обчислення пенсії врахована заробітна плата позивача за 147 місяців страхового стажу за періоди з лютого 1989 року по січень 1994 року (60 місяців) та з липня 2000 року по грудень 2008 року (87 місяців). З періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, з метою її оптимізації виключено період з травня 2002 року по грудень 2006 року (41 місяць підряд) з найбільш низькими коефіцієнтами заробітку. Внаслідок оптимізації індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, розрахований із суми коефіцієнтів заробітної плати за 106 місяців страхового стажу за періоди з лютого 1989 року по січень 1994 року, з липня 2000 року по квітень 2002 року, з січня 2007 року по грудень 2008 року, склав 2,75072.
У вересні 2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на найбільш вигідних умовах, застосувавши оптимізацію заробітної плати за періоди страхового стажу з найнижчим заробітком, вказуючи, що найвигідніше було виключити з розрахунку період з серпня 2002 року по серпень 2008 року, а не з травня 2002 року до грудня 2006 року, як здійснено пенсійним органом. 
Листом від 12.09.2024 відповідач повідомив позивача, що відповідно до абз.3 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV із періоду заробітку, з якого обчислений розмір пенсії позивача, виключено 41 календарний місяць з 01.05.2002 по 31.12.2006 (проведено оптимізацію). Унаслідок виключення зазначених періодів індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав 2,75072, який до оптимізації становив 2,28026. Одночасно пенсійний орган зазначив про відсутність підстав для перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки з 01.11.2012 позивач не працює. 
Не погоджуючись з такою відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке. 
Спір між сторонами виник з приводу визначеного пенсійним органом індивідуального коефіцієнта заробітку 2,75072 внаслідок виключення періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії з метою її оптимізації, - з травня 2002 року по грудень 2006 року (41 місяць підряд) як періоду з найбільш низькими коефіцієнтами заробітку.
За позицією позивача з метою оптимізації заробітку доцільно виключити період страхового стажу з серпня 2002 року по серпень 2008 року (58 місяців), що суттєво вплине на зростання індивідуального коефіцієнту заробітку та розміру пенсії.
Відповідно до абзаців 1-3 частини статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Згідно із статтею 27 Закону, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп x Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 Закону.
Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Відповідно до абзаців 1-3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з  абзацом третім  частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Виходячи з аналізу наведених норм частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що  вказана норма дозволяє за бажанням пенсіонера включати до страхового стажу додаткові періоди роботи (будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року включно), або навпаки за вибором особи, як звернулась за призначенням пенсії, виключати зі страхового стажу певні періоди роботи (якщо протягом них були низькі заробітки) для підвищення розміру пенсії.
Виключення із підрахунку заробітної плати періодів з найнижчим заробітком з дотриманням умов, наведених у першому реченні абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, а також виключення із підрахунку заробітної плати додаткових періодів, які вказані у другому реченні абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, є оптимізацією заробітної плати для обчислення пенсії. Право вибору таких періодів страхового стажу надається пенсіонеру.
При цьому законодавцем передбачено два варіанти виключення періодів страхового стажу. Перший варіант передбачає виключення періодів страхового стажу, передбачених лише абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону. У цьому випадку Закон допускає можливість виключення періодів незалежно від перерв. До таких періодів належать ті, протягом яких особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.
Другий варіант передбачає можливість виключення будь-якого безперервного періоду страхового стажу – підряд.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV має право обрати метод визначення заробітної плати для обчислення пенсії і з метою оптимізації заробітку просити про виключення із періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, місяців страхового стажу із найбільш низьким коефіцієнтом заробітку. Зазначений період загалом повинен становити не більше 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв, і не більше 10 % тривалості страхового стажу. Після проведення оптимізації період, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Доцільність виключення певних періодів стажу із підрахунку заробітку визначається з тим, аби внаслідок цього отримати у формулі, наведеній у частині 2 статті 40 Закону №1058-IV, найбільш високе значення показника (Ск : К).
В спірному випадку, пенсійний орган при визначенні розміру пенсії самостійно обрав періоди страхового стажу позивача з травня 2002 року по грудень 2006 року (41 місяць), як місяці з найбільш низькими коефіцієнтами заробітну.
В той же час, суд першої інстанції з`ясував, що оскільки страховий стаж позивача становить 577 місяців, то він з метою оптимізації заробітку для обчислення своєї пенсії може просити про виключення із страхового стажу 58 місяців підряд з найбільш низькими коефіцієнтами заробітку. Як свідчить розрахунок заробітку, таким періодом є серпень 2002 року - серпень 2008 року. У разі оптимізації заробітної плати за ці періоди страхового стажу індивідуальний коефіцієнт заробітку, розрахований із суми коефіцієнтів заробітної плати за 89 місяців страхового стажу за періоди з лютого 1989 року по січень 1994 року, з липня 2000 року по липень 2002 року, з вересня 2008 року по грудень 2008 року, за розрахунками позивача складе 3,24200, що є вищим за той коефіцієнт, який застосовується відповідачем для визначення заробітку та обчислення пенсії позивача (2,75072).
Відповідач ані в поданому суду першої інстанції відзиві на позовну заяву, ані в апеляційній скарзі не заперечує і не спростовує доцільність оптимізації за вибраним позивачем  періодом страхового стажу з серпня 2002 року по серпень 2008 року.
За таких обставин,  враховуючи, що період страхового стажу, який просить виключити позивач, є безперервним і не перевищує 60 календарних місяців та складає менше 10% тривалості страхового стажу, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, 58 календарних місяців страхового стажу з серпня 2002 року по серпень 2008 року та застосування відповідного індивідуального коефіцієнту заробітку з урахуванням виключених місяців.
Підсумовуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про допущену відповідачем у спірних відносинах протиправну бездіяльність. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. 
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року в адміністративній справі №340/6858/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко