ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1545/25 Справа № 932/6943/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ярощук О. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 травня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
       Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 23 год 28 хв за адресою м. Дніпро, вул. Інженерна, 6 водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA д.н.з  НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю із порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження на поважність причин пропуску цього строку вказує, що справа розглянута за його відсутності, хоча до суду подавалося клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою, копію постанови ОСОБА_1 не отримував, а в ЄДРСР постанова була опублікована 17.04.2025 року, тому вважає, що останнім днем подачі апеляційної скарги є 26.04.2025, який припадає на вихідний день та наступний за ним робочий день є 28.04.2025, в який подано апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушень. 
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, залишивши поза увагою його клопотання про відкладення розгляду, чим позбавив можливості надати пояснення, подати докази, довести свою невинуватість. Суд належним чином не дотримався вимог ст. 7, 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про доведеність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того такі висновки суду першої інстанції про його винуватість не узгоджується з критерієм доведеності вини поза розумним сумнівом. Вважає зупинку безпідставною, а тому всі подальші дії працівників поліції незаконними. Також зазначив, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, у якому зафіксовані ознаки алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 , а відеозапис підтверджує порушення поліцейськими вимог КУпАП та відомчих інструкцій, які регламентують порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння та направлення водії на такий огляд, викликає сумнів щодо добровільності відмови від проходження огляду.
       Позиції учасників апеляційного процесу.        
       В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду. 
       Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).        
Мотиви апеляційного суду.
       Перевіривши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд зважає на те, що він не приймав участі у судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні відомості про направлення йому та отримання ним копії оскарженої постанови, яка була опублікована 17.04.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Посилання на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі чим позбавив можливості надати пояснення, подати докази, довести свою невинуватість суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд першої інстанції виконав всі можливі заходи для виклику   ОСОБА_1  у судові засідання 5 (п`ять) разів поспіль, які відкладалися за клопотанням останнього у зв`язку з хворобою, проте, будучи обізнаним про розгляд справи, доказів про перебування його на лікуванні, письмових пояснень чи інших доказів суду не було надано. Крім того, для забезпечення його права на захист та можливості надати пояснення, апеляційним судом було поновлено строк апеляційного оскарження, однак в судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не з`явився, будь-яких клопотань чи пояснень не подавав. 
       Обґрунтовуючи висновок про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписі з нагрудної відеокамери працівника поліції, що здійснювали оформлення матеріалів, який надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. 
На відеозаписі поліцейський пояснює ОСОБА_1 причину зупинки та в ході спілкування оголошує йому про встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснює порядок проведення такого огляду. На таку пропозицію ОСОБА_1 відмовляється, а поліцейський роз`яснив йому наслідки відмови від проходження огляду.
Отже доводи щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, у якому зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки останній відмовився від такого огляду, як і від пояснень, підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та від його отримання він також відмовився.
       Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, як працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду водія на стан сп`яніння, проте останній відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП і його вина доведена сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
       Порушень порядку проведення огляду та складення протоколу не у повній відповідності з вимогами «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі — Інструкція), апеляційним судом не встановлено.
       Працівники поліції у відповідності до вимог закону склали стосовно останнього протокол, дотримуючись вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції.
       Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з відеореєстраторів працівників поліції та письмовими доказами у справі, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).
За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.
За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність. 
Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. 
       Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі, які захист тлумачить на свою користь, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозаписів.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994 р., № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання (рішення у справі Van de Hurk проти Нідерландів, § 61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (рішення у справі Boldea проти Румунії, § 30).
       Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.                
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання  ОСОБА_1  задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О. П. Піскун