ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  623/4878/21
Номер провадження 22-ц/818/1290/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів:  Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «ІЗВЄСТІЯ» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року в складі судді Аркатової К.В. по справі № 623/4878/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «ІЗВЄСТІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором безпроцентної позики,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю імені газети «ІЗВЄСТІЯ» (далі - ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором безпроцентної позики.
Позов мотивовано тим, що 02 червня 2009 року між Товариством та його працівником ОСОБА_1 укладено договір безпроцентної позики № 24, за яким відповідач отримав у позику 50000 грн, строк кінцевого терміну повернення коштів сторонами не визначено.
10 березня 2011 року та 23 березня 2011 року ОСОБА_1 сплачено частину позики в загальній сумі 23224 грн 70 коп.
23 вересня 2021 року Товариством направлено позичальнику вимогу про повернення залишку грошової позики в сумі 26775 грн 30 коп., яка була відповідачем залишена без задоволення. 
Посилаючись на вказані обставини ТОВ імені газети ««ІЗВЄСТІЯ» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором безпроцентної позики № 24 (видатковий касовий ордер № 263) в розмірі 26775 грн 30 коп., а також судові витрати.
08 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому він просив позов залишити без задоволення.
Відзив мотивовано недотриманням позивачем форми укладення договору позики.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ТОВ Імені газети «ІЗВЄСТІЯ» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів укладання договору у встановленому законом порядку та, відповідно, існування заборгованості, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 10 грудня 2024 року ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, Товариство просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про відсутність єдиного письмового документу у вигляді договору про надання позики, як необхідної умови для доведення отримання ОСОБА_1 грошових коштів не відповідає вимогам ч. 3 ст. 203, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 1047 ЦК України.
Видатковий касовий ордер № 263 від 02 червня 2009 року про видачу грошової позики в розмірі 50000 грн та письмових прибуткових касових ордерів від 10 березня 2011 року та від 23 березня 2011 року про повернення частини грошової позики, на яких містяться підписи відповідача, свідчать про укладання договору позики у встановленому законом порядку.
Також, ОСОБА_1 не спростовано факт отримання ним грошових коштів від Товариства та їх часткового повернення.
Також, відповідач на час укладення договору позики займав посаду директора ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ» та був наділений повноваженнями на підписання документів від імені ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ», а тому надані до суду документи є належними доказами по справі.
Висновок суду про дотримання строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом, свідчить про встановлення судом наявності у Товариства такого права звернення до суду про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики, а також свідчить про визнання судом видаткового касового ордеру № 263 від 02 червня 2009 року про видачу відповідачу грошової позики в розмірі 50 000 грн та прибуткові касові ордери від 10 березня 2011 року та від 23 березня 2011 року належними та допустимими доказами на підтвердження чинності договору.
24 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що 28 вересня 2021 року ним отримано від ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ» вимогу про сплату боргу від 23 вересня 2021 року. З метою належного розгляду вимоги, він просив надати йому документи, які підтверджують викладені у вимозі обставини, зокрема: копію договору позики № 24; копію видаткового касового ордеру № 263 від 02 червня 2009 року. Однак, позивачем проігнорований його лист від 19 жовтня 2021 року щодо надання підтверджуючих документів. 
Зважаючи, що вимогами чинного законодавства передбачено вчинення в письмовій формі договору позики грошових коштів у разі якщо позикодавцем є юридична особа; сума позики більше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян договір позики № 24 мав бути укладений у письмовій формі.
Проте, відповідно до долучених позивачем до позову документів договір позики № 24, на який посилається позивач відсутній. За відсутності документа, що фіксує зміст правочину не вбачається можливим встановити суму позики, строк та порядок повернення позики.
Відповідно до видаткового касового ордеру № 263 від 02 червня 2009 року керівником та одночасно головним бухгалтером ТОВ Імені газети «ІЗВЄСТІЯ» є ОСОБА_1 , однак підписи, які проставленні навпроти цих надписів не співпадають. Наданий товариством видатковий касовий ордер № 263 від 02 червня 2009 року містить сумніви щодо його справжності та достовірності.
Надані позивачем документи на підтвердження укладення договору позики № 24, видачі грошової позики в зазначеній сумі та часткового повернення цієї суми не є належними доказами, оскільки вони складені безпосередньо товариством, яке зацікавлений в задоволені позову.
Вказував, що у своєму відзиві на позов він не заявляв про порушення строків позовної давності. Проте, судом першої інстанції у описовій частині рішення помилково зазначено про таке клопотання. 
Вважав, що суд першої інстанції у описовій частині рішення помилково констатує, що позовну заяву подано в межах позовної давності.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлено, що відповідно до видаткового касового ордера № 263 від 02 червня 2009 року ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ» видано ОСОБА_1 50000 грн, підстава: «згідно з договором № 24» ( а.с. 3)
Згідно з прибутковими касовими ордерами від 10 березня 2011 року та від 23 березня 2011 року відповідачем внесено 11543,06 грн та 11684,64 грн відповідно, на загальну суму 23224 грн 70 коп., підстава платежів - « повернення позики» (а.с.4,5)
23 вересня 2021 року позивачем направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про повернення залишку грошової позики в сумі 26775 грн. 30 коп ( а.с. 7).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України). 
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).
Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України).
У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1 статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині 2 статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Згідно зі статтями 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України 15 грудня 2004 року № 637, визначено порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою
За п 3.1. Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. 
Приймання  готівки  в  каси  проводиться за прибутковими касовими  ордерами  (додаток  2), підписаними головним бухгалтером або  особою, уповноваженою керівником підприємства.  Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником (п. 3 Порядку).
Відповідно до п. 3.4. Порядку видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.
 Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-IV).
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).
Згідно із положеннями частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом у цій справі, ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ» посилалося на порушення його прав невиконанням ОСОБА_1 умов договору безпроцентної позики щодо повернення грошових коштів на загальну суму 50000 грн. Вказувало, що відповідачем було повернуто 23224,70 грн, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення 26775,30 грн.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 зазначав про відсутність між сторонами договірних відносин щодо укладення договору позики.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2011 року та 23 березня 2011 року відповідачем були внесені на рахунок позивача готівкові кошти 11543,06 грн та 11684,64 грн відповідно, зазначивши підставою для вказаних дій - «повернення позики», що свідчить про визнання ним існування відповідного договору між сторонами.
Обставини щодо сплати позичених коштів у 2011 році Товариству ОСОБА_1 не спростовано. Докази неотримання коштів, як і повернення позивачу коштів у повному обсязі за договором шляхом їх перерахування на банківський рахунок позивача чи внесення в касу товариства матеріали справи не містять.
За таких обставин, зважаючи, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором позики, фактично отримані кошти повернуто не було, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ Імені газети «ІЗВЄСТІЯ» та стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ТОВ Імені газети «ІЗВЄСТІЯ».
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
При зверненні до суду з позовом ТОВ імені газети «ІЗВЄСТІЯ» сплачено - 908 грн (а.с 29), за подачу апеляційної скарги - 3 633,60 грн (а.с. 85). 
Зважаючи, що позов та апеляційну скаргу задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «ІЗВЄСТІЯ» задовольнити .
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «ІЗВЄСТІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором безпроцентної позики задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (адрес, Харківська обл., Ізюмський район, село Кун`є, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «ІЗВЄСТІЯ» (Харківська обл., Близнюківський р-н, село Верхньоводяне, ЄДРПОУ 31834521) заборгованість за договором позики у розмірі 26755 (двадцять шість тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн 30 коп. та 4541 (чотири тисячі п`ятсот сорок одна) грн 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено        10 червня 2025 року.

Головуючий                                                                Ю.М. Мальований

Судді                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                               В.Б. Яцина