ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2025 р.                                     Справа №921/110/23(921/787/23)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                       Панова І.Ю.,
Суддів                                                                                Малех І.Б.,
                                                                                          Якімець Г.Г.
секретар судового засідання:                                                   Фарина Х.І.
за участю представників сторін: 
від позивача: Марчук Г.В.;
від відповідача: Лукашова О.Є.;
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" б/н від 21.11.2024 (вх. №01-05/3372/24 від 21.10.2024 та вх. №01-05/3373/24 від 21.10.2024)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2024 (повний текст рішення складено 04.11.2024)
у справі №921/110/23(921/787/23) (суддя Руденко О.В.)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА"
до відповідача:  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості в сумі 200 000,00 грн
в межах справи №921/110/23 про банкрутство ТОВ "ТІЕРРА"

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2023 відкрито провадження у справі № 921/110/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра", 46008, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 30, ідентифікаційний код 42486103; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс", 36014, м. Полтава, вул. Європейська, 2, офіс 209, ідентифікаційний код 42044752 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра", 46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 14, ідентифікаційний код 42486103 в сумі 1 301 563,52 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра" строком до 170 календарних днів; призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1732 від 11.11.2015; 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.16/108, оф.17; оприлюднено на офіційному веб - порталі судової влади України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра", 46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 14, ідентифікаційний код 42486103; призначено попереднє засідання суду на 16.05.2023 року.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.023 у справі № 921/110/23 припинено повноваження керівника ТОВ «Тіерра», виконання обов`язків керівника ТОВ « Тіерра» покладено на розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Демчана О.І.
Постановою суду від 25.06.2024 ТОВ "Тіерра" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Демчана О.І. На даний час провадження у справі №921/110/23 перебуває на стадії ліквідаційної процедури. 
28.11.2023 до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява ТОВ "ТІЕРРА" в особі розпорядника майна Демчана Олександра Івановича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 200 000,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги.
В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на невиконання його контрагентом умов Договору №12/2020 в частині повернення наданої йому фінансової допомоги в сумі 200 000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2024 №921/110/23(921/787/23) відмовлено у позові.
Рішення мотивовано тим, що доказів втрати підприємством позивача печатки та доказів наявності звернення до правоохоронних органів за фактом незаконного використання його печатки матеріали справи не містять, а також матеріали справи не містять жодного доказу, який би вказував на те, що громадянин ОСОБА_1 мав можливість використовувати печатку позивача та її фактично використав без відома Товариства.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 25.11.2024. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2024 у справі №921/110/23(921/787/24) та прийняти нове рішення, яким задоволити позов та призначити судово технічну експертизу.
Зазначає, що у випадку реального внесення ОСОБА_1 готівкових коштів в касу ТОВ «ТІЕРРА», такі кошти мали бути здані до відповідної фінансової установи уповноваженою особою боржника для зарахування на один з відкритих підприємством рахунків не пізніше ніж на наступний день після отримання коштів від відповідача. В той же час, як вбачається із виписок по всіх рахунках ТОВ «ТІЕРРА», відкритих на той час (рахунки в АТ КБ «Приватбанк», АТ «КОМІНБАНК» та АТ «РВС Банк»), будь-які операції із зарахування власних (готівкових) коштів боржника на його рахунки у період з 06.04.2022 по 15.05.2023 не здійснювались.
Також, звертає увагу на те, що оригінал печатки ТОВ «ТІЕРРА» ліквідатору не передавався та залишився у володінні колишніх посадових осіб банкрута та реальних кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «ТІЕРРА», що не виключає використання такими особами цієї печатки у період після подання ліквідатором позовної заяви для фальсифікації доказів, що, на думку скаржника, свідчить про невідповідність висновків суду щодо достовірності поданих документів з причин наявності на них печатки ТОВ «ТІЕРРА». 
Крім того в апеляційній скарзі заявник зазначає, що попри скасування у цієї справі ухвали про призначення експертизи, необхідність у проведенні останньої не відпала. Відмова у задоволенні клопотання не перешкоджає повторному зверненню із клопотанням аналогічного змісту. Більше того, повторне клопотання подавалось ліквідатором з урахуванням висновків, викладених в Постанові Західного апеляційного господарського суду з метою забезпечення реальних обставин справи, що розглядається. 
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Матущак О.І. та Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" б/н від 21.11.2024 (вх. №01-05/3372/24 від 21.10.2024 та вх. №01-05/3373/24 від 21.10.2024) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2024 №921/110/23(921/787/23).
Ухвалою суду від 19.12.2024 призначено розгляд справи на 28.01.2025.
У судовому засіданні 28.01.2025 суддями Матущак О.І. та Скрипчук О.С. усно заявлено самовідвід. Представник боржника не заперечив щодо заявленого самовідводу.
Ухвалою суду від 28.01.2025 задоволено усно заявлений самовідвід суддів Матущака О.І. та Скрипчук О.С. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" б/н від 21.11.2024 (вх. №01-05/3372/24 від 21.10.2024 та вх. №01-05/3373/24 від 21.10.2024) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2024 у справі № 921/110/23(921/787/23).
Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Малех І.Б. та Якімець Г.Г.
Ухвалою суду від 29.01.2025 призначено розгляд справи на 18.03.2025.
Окрім цього, при подані апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання б/н від 22.11.2024 (вх.№ 01-05/3411/24 від 25.11.2024) про призначення судом апеляційної інстанції комплексної почеркознавчої та технічної експертизи.
Клопотання обґрунтоване тим, що судом першої інстанції безпідставно та незаконно відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «ТІЕРРА» про призначення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи матеріалів документів у справі №921/110/23(921/787/23), внаслідок чого місцевим господарським судом не було встановлено обставини, що є важливими для розгляду справи, а саме те, що надані відповідачем докази є сфальсифікованими та створеними «заднім числом». У зв`язку із наведеним просить призначити у справі №921/110/23(921/787/23) комплексну почеркознавчої та технічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
18.03.2025 в судовому засіданні колегія суддів вирішила відмовити в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, з огляду на наступне.
12.02.2024 від розпорядника майна (особи, на яку покладено виконання обов`язків керівника боржника) Демчана О.І. надійшло клопотання про призначення судової експертизи, в якому арбітражний керуючий просив суд:
- витребувати у ОСОБА_1 оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів №4 від 04.10.2022, №7 від 06.10.2022, №10 від 14.12.2022 та №15 від 30.12.2022 для долучення таких документів до матеріалів справи та подальшого надання останніх експертній установі для проведення експертизи;
- призначити у справі №921/110/23(921/787/23) комплексну почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 12.03.2024 клопотання про призначенні і проведення експертизи задоволено, провадження у справі зупинено.
Призначено у справі №921/110/23(921/787/23) судову почеркознавчу та технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:
- чи виконано підписи в графах "Головний бухгалтер" та "Касир" квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 04.10.2022 та квитанції прибуткового касового ордеру №7 від 06.10.2022, ОСОБА_2 ?;
- чи виконано підписи в графах "Головний бухгалтер" та "Касир" квитанції до прибуткового касового ордеру № 10 від 14.12.2022 та квитанції до прибуткового касового ордеру №15 від 30.12.2022, ОСОБА_3 ?;
- яка абсолютна давність виконання підписів в графах "Головний бухгалтер" та "Касир" квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 04.10.2022, квитанції до прибуткового касового ордеру №7 від 06.10.2022, квитанції до прибуткового касового ордеру №10 від 14.12.2022 та квитанції до прибуткового касового ордеру №15 від 30.12.2022?
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 у цій справі задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Скасовано Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 12.03.2024 у справі №921/110/23(921/787/23). Прийнято нове рішення, яким у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи відмовлено.
Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що при постановленні ухвали про призначення у даній справі почеркознавчої експертизи, місцевим господарським судом не дотримано вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, зокрема, не здійснено відбору вільних та експериментальних зразків підписів осіб, особисті підписи який на означених вище документах, ставляться позивачем під сумнів.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що зазначена експертиза проводиться руйнівними методами, внаслідок яких документ буде пошкоджено, чи знищено. Однак, в оскаржуваній ухвалі суду відсутній дозвіл на знищення документів, а відповідач як власник оригіналу цього документу заперечує проти знищення цих документів, оскільки це унеможливить доведення тих чи інших обставин у можливих майбутніх спорах, позбавить сторони процесуальних прав, зокрема у разі непогодження з висновком експерта щодо повторного та/чи додаткового дослідження і т.д.
Ухвалою Верховного Суду від 19.08.2024 у справі №921/110/23(921/787/23) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Тіерра» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана О.І. на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 у справі № 921/110/23 (921/787/23).
16.09.2024 заявник ТОВ «Терра» повторно звернувся до господарського суду Тернопільської області з клопотанням про призначення експертизи (т.3 а.с.47-62), згідно якого просив призначити у справі №921/110/23(921/787/23) комплексну почеркознавчу та технічну експертизу матеріалів документів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Сім?ї Бродських, буд.6, код 02883096).
На вирішення експертизи поставити наступні питання:
Чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 04.10.2022 та квитанції до прибуткового Касового ордеру №7 від 06.10.2022, ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )?
Чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції до прибуткового касового ордеру №10 від 14.12.2022 та квитанції до прибуткового касового ордеру №15 від 30.12.2022, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ?
Яка абсолютна давність виконання підписів в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 04.10.2022, квитанції до прибуткового касового ордеру №7 від 06.10.2022, квитанції до прибуткового касового ордеру №10 від 14.12.2022 та квитанції до прибуткового касового ордеру №15 від 30.12.2022?
Яка абсолютна давність виготовлення паперу, на якому виконано квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 04.10.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру №7 від 06.10.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру №10 від 14.12.2022 та квитанцію до прибуткового касового ордеру №15 від 30.12.2022?
Відмовляючи у задоволені клопотанні про призначення судової експертизи, місцевий господарський суд зазначив, що клопотання позивача про призначення судової експертизи подано поза межами визначених ГПК України строків, у арбітражного керуючого відсутні оригінали документів ТОВ "Тіерра", що виготовлені у спірний період, печатки та штампи цього Товариства, тобто взірці, що необхідні для проведення судової експертизи: відсутність належного процесуального статусу у колишніх керівників позивача унеможливлює відібрання у них експериментальних взірців підписів, що є необхідним як за законом, так і на виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 у справі № 921/110/23(921/787/23.
Відповідно до статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (ч.1). При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч.3).Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4). Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч.5).
Колегія суддів наголошує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20).
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання давності виконання підписів в квитанціях до прибуткових касових ордерів та відсутності надання згоди на пошкодження та/або знищення оригіналів останніх була надана правова оцінка в постанові Західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 у цій справі, яка набрала законної сили та має, у даному випадку, преюдиційний характер відповідно до вимог статті 75 ГПК України.
Із врахуванням вищевикладеного та заявлених підстав для проведення експертизи та переліку наявних у справі доказів, апеляційний суд не вбачає, в даному випадку, дійсної необхідності у призначенні судової експертизи у цій справі та вважає, що встановлення обставин спору, із врахуванням принципів змагальності та диспозитивності господарського судочинства, у цьому випадку не потребує застосування спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
Таким чином, враховуючи відсутність необхідної сукупності умов, визначеної у ч.1 ст.99 ГПК України, клопотання заявника апеляційної скарги про призначення експертизи у цій справі підлягає залишенню без задоволення.
В судовому засіданні 18.03.2025 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

Між громадянином ОСОБА_1 (Позичальник) та ТОВ "Тіерра" (Позикодавець) 28.12.2020 було укладено договір №12/2020 про надання поворотної фінансової допомоги (далі - Договір), згідно із п. 1.1 якого Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором. 
У розділі 2 укладеного правочину сторони погодили умови та строк надання поворотної фінансової допомоги. Так, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у розмірі 200 000,00 грн. Поворотна фінансова допомога надається Позичальнику без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Поворотна фінансова допомога надається на строки обумовлені в п. 2.3 даного правочину.
Згідно із п.3.1 спірної угоди поворотна фінансова допомога підлягає достроковому поверненню за вимогою Позикодавця протягом 15 календарних днів, починаючи з дня вимоги. 
Повернення грошових коштів проводиться шляхом внесення грошових коштів в касу Позикодавцю або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця (п. 3.2. Договору).
Відповідно до п.8.1 даного Договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 27 грудня 2021 року включно, але в будь-якому випадку до остаточного виконання Сторонами своїх зобов`язань, що виникли по цьому Договору.
Позивач стверджує, що в ході здійснення процедури розпорядження майном ТОВ "Тіерра", арбітражним керуючим Демчаном О.І., що з виписки по рахунку Товариства № НОМЕР_3 в АТ КБ "Приватбанк" встановлено, що 28.12.2020 позивач в якості поповнення картки Приват, із призначеннями платежів" № НОМЕР_4 ІПН НОМЕР_5 Надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №12/20 від 28.12.2020, без ПДВ" перерахував грошові кошти громадянину ОСОБА_1 на загальну суму 200 000,00 грн наступними платежами: 28.12.2020 - 50 000,00 грн, 28.12.2020- 50 000,00 грн, 28.12.2020 - 50 000,00 грн, 28.12.2020 - 50 000,00 грн. 
Разом з тим, позивач посилаючись на банківські виписки із власних рахунків, зазначає, що його контрагент від дати перерахування йому коштів по дату видачі таких виписок (травень 2023) отриману фінансову допомогу на банківські рахунки Товариства не повернув. 
Неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань та невиконання ним вимоги №02-115/97 від 27.10.2023 про погашення боргу слугувало підставою для звернення Позикодавця з позовом до суду.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). 
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 527 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). 
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно із матеріалами справи, між громадянином ОСОБА_1 (Позичальник) та ТОВ "Тіерра" (Позикодавець) 28.12.2020 було укладено договір №12/2020 про надання поворотної фінансової допомоги.
Згідно із п. 1.1 якого Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором
Пунктом 2.2 Договору сторони передбачили, що допомога надається на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З аналізу ч. 2 ст. 1046 ЦК України випливає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Названа норма є імперативною, а тому сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передання грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №924/1049/17.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Факт перерахування грошових коштів позивачем відповідачу у сумі 200 000,00 грн останнім не заперечується.
У даній справі відповідачем на підтвердження повернення ним отриманої поворотної фінансової допомоги за договором надав до матеріалів справи квитанції до прибуткових касових ордерів
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі Положення № 637), що підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням дат квитанцій до прибуткових касових ордерів.
Відповідно до пункту 1.2 Положення касовий ордер це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси; касові операції це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку; готівка (готівкові кошти) грошові знаки національної валюти України банкноти і монети, у тому числі розмінні, обігові, пам`ятні монети, які є дійсними платіжними засобами.
Пунктом 4.1 Положення № 637 визначено, що з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній.
Згідно із пунктом 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
Отже, про факт отримання та повернення коштів можуть свідчити також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства (див. висновок, викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 169/506/17, від 12.04.2022 у справі № 191/4508/19).
Постановою Правління Національного банку України від 06.06.2013 № 210 "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою", чинною на час видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів, встановлено такі обмеження щодо готівкових розрахунків протягом дня:
- для підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10 000,00 грн;
- для фізичної особи з підприємством (підприємцем) протягом одного дня за товари (роботи, послуги) у розмірі 150 000,00 грн;
- для фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 грн.
Відповідно до пункту 2.8 Положення підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов`язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв`язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку. Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів. Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.
Аналіз змісту пункту 2.8 Положення свідчить, що готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов`язково здається підприємством до банків для її зарахування на банківські рахунки (за відсутності банків до операторів поштового зв`язку та небанківських фінансових установ для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця)).
Тобто здавання готівки в банк є частиною господарської діяльності будь-якого суб`єкта господарювання, яка здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Такий обов`язок покладається на сам суб`єкт господарювання, який зобов`язується здавати надмірну готівку в банк, а форма (порядок) здавання обирається ним у довільному порядку.
Пунктом 3.3 Положення визначено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.
За пунктом 3.12 Положення під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей касир зобов`язаний перевірити: наявність і справжність на документах відповідних підписів, а на видатковій відомості дозвільного напису керівника підприємства або осіб, які ним уповноважені; правильність оформлення документів, наявність усіх реквізитів; наявність перелічених у документах додатків. У разі невиконання хоча б однієї із зазначених вимог касир повертає документи для відповідного оформлення. Касові ордери або видаткові відомості одразу ж після одержання або видачі за ними готівки підписуються касиром, а на доданих до них документах ставиться відбиток штампа або напис "Оплачено" із зазначенням дати (число, місяць, рік).
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинний документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів).
Отже, оформлення прибуткового касового ордеру як первинного документу, який підтверджує приймання готівки в касу підприємства та складання на підтвердження такого факту квитанції обов`язковими реквізитами передбачає, зокрема, наявність підпису особи, уповноваженої на їх складання та видачу відповідно, а квитанція до прибуткового касового ордеру також засвідчення її відбитком печатки цього підприємства.
Частиною другою статті 8 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) визначено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.
За частиною шостою статті 8 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.
Частиною третьою статті 8 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) визначено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.
Системний аналіз положень статей 8, 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" у взаємозв`язку з пунктами 1.2, 3.3, 3.12 Положення про проведення касових операцій № 637 свідчить, що саме на уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власника відповідно до законодавства та установчих документів покладається відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, до яких відносяться прибуткові касові ордери як документи, що підтверджують факт надходження (видачі) готівки з каси підприємства.
Тому наявність недоліків (дефектів) відображення (невідображення) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у бухгалтерському обліку цього підприємства, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції підприємством не може нести негативних наслідків для особи за умови фактичного внесення останньою коштів до каси цього підприємства, оскільки така особа не несе відповідальність за невиконання її контрагентом своїх зобов`язань з організації і введення бухгалтерського обліку на підприємстві, адже чинне законодавство не передбачає виникнення у неї обов`язку з контролю за дотриманням наведених вимог, в тому числі наявність у неї можливості володіти інформацією щодо виконання підприємством цих вимог.
Тож очевидно, що підтвердження факту внесення особою коштів до каси підприємства безпосередньо не залежить від того чи відображено підприємством відповідну касову операцію у бухгалтерському обліку цього підприємства, оскільки такий обов`язок покладено саме на уповноважених осіб підприємства, відповідальних за організацію ведення бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій на підприємстві.
За таких умов, недоліки відображення (не відображення) підприємством (стороною договору) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у його бухгалтерському обліку, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції, не є безумовним підтвердженням факту невнесення особою (контрагентом) коштів до каси такого підприємства.
Апеляційний господарський суд зазначає, що надані відповідачем квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 28.12.2022, №7 від 06.10.2022, №10 від 06.04.2022, №15 від 30.12.2022 є належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.76-78 ГПК України, а отже, підтверджують факт повернення поворотної фінансової допомоги позивачу відповідачем.
Окрім цього, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів втрати підприємством позивача печатки та доказів наявності звернення до правоохоронних органів за фактом незаконного використання його печатки матеріали справи не містять, а також матеріали справи не містять доказів, які би вказували на те, що громадянин ОСОБА_1 мав можливість використовувати печатку позивача та її фактично використав без відома Товариства.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2024 у справі №921/110/23(921/787/23) ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" б/н від 21.11.2024 (вх. №01-05/3372/24 від 21.10.2024) - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2024 у справі №921/110/23(921/787/23) - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 26.03.2025.

Головуючий суддя                                                                                Панова І.Ю.,

Суддя                                                                                                    Малех І.Б.,

                                                                                                    Якімець Г.Г.