УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8892/23 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І. 
Категорія 76 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/8892/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Перегудою Анатолієм Павловичем,
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (далі – АТ «Житомиргаз»). Просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 655 520,71 грн за період із 28 червня 2023 року по 25 липня 2023 року. Також просить вирішити питання судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн.
Позов обґрунтований тим, що вона ( ОСОБА_1 ) працювала на посаді члена правління – комерційного директора АТ «Житомиргаз» із 01 березня 2019 року по 28 червня 2023 року. Наказом голови правління АТ «Житомиргаз» №216/ос вона ( ОСОБА_1 ) 28 червня 2023 року звільнена за п.5 ст.41 КЗпП України. Пунктом 2 цього ж наказу було зобов`язано головного бухгалтера нарахувати та виплатити їй ( ОСОБА_1 ) вихідну допомогу в розмірі шести середньомісячних заробітних плат та грошову компенсацію за сорок календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки. В порушення ст.ст.47,116 КЗпП України повний розрахунок із нею ( ОСОБА_1 ) проведений 25 липня 2023 року, а тому вона ( ОСОБА_1 ) на підставі ст.117 КЗпП України має право на стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. 

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через адвоката Перегуду А.П. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що предметом спору в справі є стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні. Суд першої інстанції помилково вважав, що позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на неповне здійснення відповідачем відповідних виплат при звільненні, оскільки всі виплати позивачу після звільнення були виплачені, але з порушенням вимог ст.ст.47,116 КЗпП України. Суд проігнорував той факт, що розрахунок компенсації за несвоєчасно здійсненої виплати при звільненні за 19 робочих днів (долучений представником відповідача до відзиву від 13 жовтня 2023 року) не містить інформацію про виплату 25 липня 2023 року суми компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 116 809, 72 грн, оскільки в ньому чітко зазначено, що він підготовлений з урахуванням наказу від 30 серпня 2023 року №01.5.1 Но-184-0823. У наказі від 30 серпня 2023 року вказано, що з метою виконання п.1-3 висновку службового розслідування (затвердженого 25 серпня 2023 року), проведеного згідно з розпорядженням від 21 серпня 2023 року бухгалтерії необхідно провести перерахунок розрахункових виплат із ОСОБА_1 . Відповідачем встановлений розмір компенсації за несвоєчасно здійсненої виплати при звільненні за 19 робочих днів ОСОБА_1 лише після видачі наказу від 30 серпня 2023 року та проведеного службового розслідування (затвердженого 25 серпня 2023 року), а не, як помилково вважав суд першої інстанції, що 25 липня 2023 року компенсація була виплачена позивачу. Та обставина, що 25 липня 2023 року не було виплачено відповідачем компенсації за несвоєчасно здійсненої виплати при звільненні за 19 робочих днів ОСОБА_1 свідчить порушення відповідачем вимог ст.47,116 КЗпП України та відсутність у матеріалах справи жодних доказів письмового повідомлення позивача про нараховані та виплачені їй суми при звільненні. Представник відповідача безпідставно під час розгляду цієї справи зазначав, що з врахуванням компенсації за несвоєчасну виплату грошових доходів при звільненні, сума безпідставно набутих коштів, яка підлягає поверненню АТ «Житомиргаз» становить 488 682,30 грн, ігноруючи при цьому частину першу ст.1215 ЦК України. Матеріали справи не містять жодного доказу недобросовісності з боку позивача щодо отримання заробітної плати в травні 2023 році, а тому, враховуючи частину першу ст.1215 ЦК України, заробітна плата отримана позивачем на підставі рішення наглядової ради АТ «Житомиргаз» від 12 травня 2023 року та оформлене протоколом засідання №12/05-2023 (яке не скасоване) поверненню не підлягає, оскільки виплати проведені відповідачем добровільно. Також відповідач до даного часу не звертався до суду про стягнення з позивача безпідставно набутих (на думку відповідача) грошових коштів при звільненні. Суд першої інстанції помилково вважає, що неможливо включити до розрахунку суми середнього заробітку суму коштів в розмірі 1 242 240 грн, виплачених в травні 2023 року, оскільки згідно пункту 9 додатку до контракту від 30 травня 2022 року (на який посилається суд першої інстанції), сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватись інші місячні премії (заохочення), за рішенням наглядової ради товариства. Тобто, у пункті 9 додатку до контракту передбачена можливість виплати працівнику інших місячних премій (заохочень) за рішенням наглядової ради товариства, без деталізації порядку, підстав та умов, а також періодичності (систематичності) таких виплат. Отже, виплата премії у сумі 1 242 240 грн за перші чотири місяці 2023 року члену правління товариства може вважатися систематичною виплатою, оскільки була виплачена не одноразово, зокрема і в 2022 році, що не заперечується відповідачем. Враховуючи той факт, що в цьому випадку мала місце певна періодичність виплат премій (заохочень), що, в свою чергу, свідчить про систематичність таких виплат, а отже, підстав для неврахування до розрахунку суми середнього заробітку суми коштів в розмірі 1 242 240 грн у відповідності до пп.«б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, не було. У цьому випадку варто виходити з періодичності проведених виплат премій. Буквальне тлумачення пп.«б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, дозволяє дійти висновку про те, що за характером виплат, перелічених у ньому, останній не може застосовуватися у випадках виплат премії, оскільки мова в ньому йде про зовсім інші виплати, такі як, компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога. Вказані виплати жодним чином не можуть ототожнюватися із премією. Враховуючи систематичність певних виплат (в нашому випадку премії), не може йти мова про її одноразовий характер, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до правовідносин, що є предметом спору, пп.«б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ «Житомиргаз» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Свої аргументи обґрунтовує тим, що доводи представника позивача про порушення відповідачем вимог ст.ст.47,116 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні є безпідставними, оскільки відповідач поніс встановлену законом відповідальність шляхом сплати позивачу суми коштів у розмірі 116 809,60 грн (це сума до виплати після сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору), який входив до платежу на загальну суму 1 606 802,72 грн, що сплачений платіжною інструкцією від 25 липня 2023 №4. Розрахунок компенсації за невчасно здійснену виплату при звільненні (додаток №13 до відзиву на позовну заяву) є документом, який пояснює, як обчислювався середній заробіток та з яких складових. При цьому зовсім не обов`язково, щоб цей документ містив відомості про дату виплати компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Доводи представника позивача у цій частині є необґрунтованими. Інформація про здійсненні позивачу виплати при звільненні була вказана у змісті вимоги від 05 вересня 2023 року №10001-Сл-15803-0923. Позивач безпідставно ототожнює річну премію у розмірі 480 000 грн, яка передбачена п.4 додатку до контракту від 30 травня 2022 року, з одноразовою виплатою у розмірі 1 242 240 грн, яка не відноситься до систематичних премій позивача. Річна премія позивача має чіткий розмір – 480 000 грн та нараховується лише за результатами оцінки індивідуальних показників ефективності і виплачується у березні місяці наступного за звітним роком (п.3-7 додатку до контракту від 30 травня 2022 року). Сплата позивачу суми коштів у розмірі 1 242 240 грн не мала системного або ж постійного характеру і була виплачена взагалі вперше. Одноразовий характер даної виплати у розмірі 1 242 240 грн підтверджується листом ОСОБА_3 від 11 вересня 2023 року. Відповідно до вимог п.п.«б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Конструкція цієї правової норми передбачає невичерпний перелік сплачених працівнику коштів, які можуть бути віднесені до одноразових виплат. До такого виду одноразових виплат можуть відноситися і премії, що вбачається з Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713. Сума виплачених позивачу коштів у травні 2023 року в розмірі 1 242 240 грн не може відноситися до фонду додаткової заробітної плати, оскільки: не пов`язана з певними результатами трудової діяльності, у тому числі, не пов`язана з виконанням виробних завдань та функцій; не має періодичності виплати, а її розмір не закріплений умовами контракту від 30 травня 2022 року або положеннями додатку до контракту від 30 травня 2022 року; є одноразовою винагородою та була виплачена позивачу лише один раз. Сума коштів у розмірі 1 242 240 грн є одноразовою виплатою, яка відноситься до п.п.«б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, а тому вона не повинна враховуватися при обчисленні середньої заробітної плати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Перегуда А.П. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Житомиргаз» Костюкович В.М. апеляційну скаргу не визнав та просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що виплата премії у сумі 1 242 240 грн за перші чотири місяці 2023 року члену правління товариства не може вважатися систематичною виплатою, оскільки була виплачена одноразово, а доказів протилежного суду не надано. Суд також правильно відніс цю виплату до передбачених підпунктом «б» пункту 4 Порядку №100 одноразових виплат, перелік яких у цьому пункті не є вичерпним, тобто витрат, які не включаються при обчисленні середньої заробітної плати. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не врахував отриману позивачем у травні 2023 року премію у розмірі 1 242 240 грн до розрахунку її середньоденної середньої заробітної плати та відповідно до розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Разом із тим, прийнявши до уваги розрахунок компенсації за невчасно здійснену виплату при звільненні за 19 робочих днів, наданий представником відповідача (без урахування премії у розмірі 1 242 240 грн), суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що сума компенсації за час затримки розрахунку при звільненні склала 116 809,60 грн та виплачена позивачу 25 липня 2023 року.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що 25 липня 2023 року позивачу виплачений відповідачем середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки встановлена невідповідність цього висновку обставинам справи, що стало можливим завдяки підміні понять.

Так, із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 звільнена 28 червня 2023 року з посади члена правління – директора комерційного АТ «Житомиргаз» згідно з п.5 ст.41 КЗпП України, що підтверджується витягом із наказу від 28 червня 2023 року №216/ос (а.с.5 т.1). Відповідно до п.2 наказу головному бухгалтеру надано розпорядження нарахувати та виплатити згідно з ст.44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі шести середньомісячних заробітних плат та грошову компенсацію за сорок календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки.

АТ «Житомиргаз» 25 липня 2023 року перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 606 802,72 грн (а.с.6 т.1). 

Отже, 25 липня 2023 року роботодавцем виплачені працівникові ОСОБА_1 усі суми, що належали останній від товариства на день її звільнення, що є датою проведення відповідачем повного розрахунку з позивачем при її звільненні 28 червня 2023 року.

Як убачається із висновку службового розслідування щодо перевірки законності та підстав виплати премій голові та члена правління АТ «Житомиргаз» у травні 2023 року, який затверджений головою правління АТ «Житомиргаз» 25 серпня 2023 року та розрахункових листів сума виплати в сумі 1 606 802,72 грн складається із: вихідної допомоги та компенсації за відпустки, що й було передбачено п.2 наказу при звільненні (а.с.94, 101 т.1). Отже, виплата, що здійснена 25 липня 2023 року в сумі 1 606 802,72 грн не включила суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу із цього приводу безпідставні та грунтуються на підміні понять, оскільки є намаганням повернути суму 605 491,90 грн, яку роботодавець фактично вважає безпідставно набутою та у такий спосіб, видаючи її за середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, намагається повернути. 

Між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в особі голови правління Ющенка В.І. та ОСОБА_1 , як членом правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» 30 травня 2022 року підписаний контракт, за яким працівник приймається (наймається) на роботу в товариство до складу правління: членом правління товариства на посаду директора комерційного відповідно до рішення наглядової ради товариства від 25 травня 2022 року (а.с.11-15 т.2).

Розділом 6 контракту врегульований порядок оплати праці та організації роботи працівника. Згідно з пунктом 6.1 контракту за виконання обов`язків, передбаченим цим контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода (надалі «посадовий оклад») у розмірі, визначеному в додатку до цього контракту. За п.6.2 контракту додаткові виплати при виконанні працівником обов`язків, передбачених цим контрактом, встановлюються сторонами в додатку до цього контракту.

Також, 30 травня 2022 року між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в особі голови правління Ющенка В.І. та ОСОБА_1 підписаний додаток до контракту з членом правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» від 25 червня 2022 року (а.с.16 т.2).

Відповідно до п.1 додатку до контракту за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн.

У п.2 додатку до контракту сторони встановили, що в розмірі посадового окладу працівника вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику.

У п.3-8 додатку до контракту сторони узгодили порядок та строк виплати річної премії та в п. 5 додатку сторонами визначено розмір річної премії працівника у 480 000 грн, що складає 100% всього розміру річної премії.

Згідно пункту 9 додатку до контракту сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватися інші місячні премії (заохочення) за рішенням наглядової ради товариства.

Відповідно до наказу АТ «Житомиргаз» від 08 лютого 2023 року №8/уп ОСОБА_1 відповідно до укладеного контракту нарахована річна премія за результатами роботи АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» за 2022 рік в сумі 480 000 грн, яка отримана позивачем 09 лютого 2023 року (а.с.9-10 т.2).

12 травня 2023 року наглядовою радою АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» затверджено протокол №12/05-2023, по другому питанню порядку денного «Про виплату голові та членам правління товариства премії (заохочення)» вирішено виплатити голові та членам правління товариства премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року в розмірі, зокрема, ОСОБА_1 директору комерційному – 1 242 240 грн (а.с.33-34 т.1). Був виданий 17 травня 2023 року наказ №34/уп «Про виплату голові правління та членам правління премії».

Наказом голови правління АТ «Житомиргаз» від 30 серпня 2023 року №01.5.1 Но-184-0823 скасований наказ АТ «Житомиргаз» від 17 травня 2023 року №34/уп «Про виплату голові правління та членам правління премій» (а.с.97 т.1).

За положеннями частини першої ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до частини першої ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у ст.1 Закону України «Про оплату праці».

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати: - основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до речень першого та другого ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 

За ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більше як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (на далі «Порядок») (в редакції, чинній станом на день звільнення позивача).

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Перелік виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати врегульовано Розділом ІІІ Порядку.

Так, згідно з пунктом 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно з пунктом 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків.

Отже, за змістом Порядку премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані (за механізмом, визначеним абзацом третім пункту 3 Порядку).

З контракту, укладеного 30 травня 2022 року між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в особі голови правління Ющенка В.І. та ОСОБА_1 , як членом правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та додатку до нього за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику ОСОБА_1 встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн, в який враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність його роботи (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), та визначено розмір річної премії працівника у 480 000 грн, що складає 100% всього розміру річної премії. Також додатком до контракту сторони погодили, що працівнику можуть сплачуватись інші премії (заохочення), за рішенням наглядової ради товариства.

Отже, в п.9 додатку до контракту мова йде саме про одноразові виплати (премії, заохочення) за певних умов, які, з огляду на відсутність будь-якої деталізації, не характеризуються постійним характером та систематичністю.

Окрім того, наказом голови правління АТ «Житомиргаз» від 30 серпня 2023 року №01.5.1 Но-184-0823 скасовано наказ АТ «Житомиргаз» від 17 травня 2023 року №34/уп «Про виплату голові правління та членам правління премій» про виплату позивачу премії у розмірі 1 242 240 грн, що ставить під сумнів правомірність такої виплати.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що премія в розмірі 1 242 240 грн, виплачена згідно з рішенням наглядової ради відповідача від 12 травня 2023 року №12/05-2023, відноситься до передбачених підпунктами «б», «о» пункту 4 Порядку одноразових виплат (перелік яких не є вичерпним), тобто витрат, які не включаються при обчисленні середньої заробітної плати, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. 

Згідно з абзацом першим п.8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як зазначалося вище, лише 25 липня 2023 року АТ «Житомиргаз» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у зв`язку зі звільненням, провівши повний розрахунок та виплативши вихідну допомогу та компенсацію за невикористані відпустки. Отже, період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочався із 29 червня 2023 року (наступний день після дня звільнення) та закінчився 24 липня 2023 року (день, що передував 25 липню 2023 року – дню одержання позивачем на її рахунок коштів у сумі 1 606 802,72 грн), що включає 18 робочих днів.

Із розрахунку компенсації за невчасно здійсненої виплати при звільнені ОСОБА_1 , наданого АТ «Житомиргаз», вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 у квітні 2023 року становила 120 593,16 грн та річна премія 40 506,33 грн, а у травні 2023 року заробітна плата – 120 713,94 грн та річна премія 46 582,28 грн. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 7 637,11 грн (241 307,10 + 87 088,61)/43 (а.с.102 т.1). 

Отже, сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період із 29 червня 2023 року по 24 липня 2023 року становить 137 467,98 грн (7 637,11*18). 

Справляння і сплата податків та інших обов`язкових платежів є обов`язком роботодавця та працівника. Апеляційний суд визначає суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та інших обов`язкових платежів. 

Підсумовую викладене вище, на підставі ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким позов задовольняє частково, стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в сумі 137 467,98 грн. У стягненні решти суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відмовляється. 

Відповідно до положень частини другої-третьої ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до абзацу першого частини восьмої ст.141 ЦПК України, яким унормований інститут судових витрат, та відповідно до якого розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження надання позивачу професійної правничої допомоги суду надані наступні копії документів, а саме: договору про надання правової (правничої) допомоги від 30 серпня 2023 року; акта наданих послуг правничої допомоги відповідно до договору від 30 серпня 2023 року на суму 20 000 грн; квитанції до прибуткового касового ордеру від 11 вересня 2023 року №б/н (а.с.12,14-15 т.1).

Відповідно до п.3 частини другої ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3 436,57 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 194 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Перегудою Анатолієм Павловичем, задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 137 467 грн 98 коп., судовий збір у сумі 3 436 грн 57 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 194 грн.
У задоволенні решти позову відмовити.
Суд зазначив суму середнього заробітку без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: