ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/12804/24                                                Суддя першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Епель О.В.,
          Мєзєнцева Є.І.,
При секретарі:                              Масловській К.І.
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач, ГУ ПФ в Хмельницькій області) про:
- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ в Хмельницькій області від 30.08.2024 №254150024034 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ);
- зобов`язання відповідача перевести позивача з 23.08.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи в митних органах за період з 05.04.2001 по 05.07.2024, та врахувавши складові заробітної плати, вказані у довідках Чернігівської митниці від 22.08.2024 №97 та №98.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 позов задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями із спеціальним статусом, а тому період проходження позивачем служби у митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, суд підкреслив, що надані позивачем довідки відповідають законодавчо визначеним вимогам і формі, а тому підлягають врахуванню відповідачем при обчисленні пенсії.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано відсутність у позивача станом на 01.05.2016 ні 20, ні 10 років державної служби, адже стаж роботи у митних органах до державної служби не зараховується, помилково зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 період її роботи після 01.05.2016, оскільки такий підлягає зарахуванню лише до страхового стажу, а також безпідставно зобов`язано врахувати довідки від 22.08.2024 №97 та №98, оскільки останні видані без урахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823. Окремо наголошує, що покладення на відповідача обов`язку з переведення позивача на пенсію за Законом №3723-ХІІ є втручанням у дискреційні повноваження ГУ ПФ в Хмельницькій області.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всупереч доводів апелянта позивач станом на 01.05.2016 мала достатній для призначення пенсії за Законом №3723-ХІІ стаж державної служби, а на час звернення із заявою про переведення на пенсію за цим Законом відповідний стаж складав більше 20 років. Наголошує, що за усталеною судовою практикою період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Підкреслює, що довідки від 22.08.2024 №97 та №98 видані Чернігівською митницею за формою, передбаченою чинним законодавством, що свідчить про наявність у ГУ ПФ в Хмельницькій області обов`язку з їх врахування, що, у свою чергу, не свідчить про втручання в дискреційні повноваження територіального органу Пенсійного фонду України, а навпаки вказує на прийняття судом рішення з метою повного та всебічного захисту порушених прав позивача.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із змісту копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.06.1983 вбачається, що ОСОБА_1 працювала з 05.04.2001 по 05.07.2024 на різних посадах у митних органах.
Відповідно до запису у трудовій книжці №25 ОСОБА_1 05.04.2001 прийняла присягу державного службовця. 01.04.2004 позивачеві присвоєно спеціальне звання «інспектор митної служби ІІ рангу», 20.10.2005 - «інспектор митної служби І рангу», 25.08.2010 - «радник митної служби 3-го рангу», а 01.01.2014 - «радник податкової та митної справи 3 рангу». Наказом від 10.07.2013 №110-о ОСОБА_1 присвоєно 12 ранг державного службовця. 05.07.2024 позивачу припинено державну службу та звільнено із займаної посади відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням посади державної служби.
Учасниками справи не заперечується, що 23.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювався ГУ ПФ в Хмельницькій області, яке рішенням від 30.08.2024 №254150024034 відмовило ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату від 22.08.2024 №97 та №98, виданих Чернігівською митницею. Підставою для прийняття цього індивідуального акту стало те, що у позивача станом на 01.05.2016 стаж на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, становить 7 місяців з 01.06.2013 по 31.12.2013. Крім того, зазначено, до стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» не зараховано період роботи в Державній митній службі України з 05.04.2001 по 31.05.2013 та з 01.01.2014 по 30.04.2026, оскільки ОСОБА_1 присвоювалися спеціальні звання, інформація про присвоєння рангу державного службовця відсутня. Відтак, за висновком відповідача, у позивача станом на 01.05.2016 відсутній як 10-річний, так і 20-річний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів враховує таке.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XIІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №899-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Як було встановлено раніше, єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за нормами Закону № 3723-ХІІ відповідачем визначено недостатній стаж державної служби, який полягає у незарахуванні трудового стажу ОСОБА_1 на посадах в органах митної служби з 05.04.2001 по 01.05.2016, оскільки, на думку ГУ ПФ в Хмельницькій області, ці посади не відносяться до категорій посад, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ.
Надаючи оцінку таким твердженням відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
У свою чергу, пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283).
Указана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17.
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Частиною 18 статті 37 Закону №3723-ХІІ було передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Крім того, спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України.
Нормами Митного кодексу України 1991 року було закріплено, що працівник митного органу України є представником державного органу (ст. 156). Службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи (ст. 154).
Положеннями Митного кодексу України 2002 року було передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу» (ст. 430).
Відповідно до ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України, який є чинним на час виникнення спірних правовідносин, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Згідно ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
При цьому згідно п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що як Законом №889-VIII, так і нормами діючих до нього Закону №3723-XII і Митних кодексів України та Порядку №283 передбачалося зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах митного контролю.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №680 «Питання присвоєння рангів державним службовцям та визначення співвідношень між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №680) затверджено Порядок присвоєння рангів державним службовцям, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-8.
Додатком 7 до Постанови №680 передбачено, що спеціальне звання «Інспектор митної служби II рангу», яке присвоєно позивачу 01.04.2004, прирівнюється до 8 рангу державного службовця, спеціальне звання «Інспектор митної служби I рангу», яке присвоєно позивачу 20.10.2005, прирівнюється до 8 рангу державного службовця, спеціальне звання «Радник митної служби 3 ранг», яке присвоєно позивачу 25.08.2010, прирівнюється до 7 рангу державного службовця.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової та митної справи 3 рангу», який присвоєно позивачу 01.01.2014, прирівнюється до 6 рангу державного службовця.
Отже, посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями із спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Таким чином, оскільки позивач від початку спірного періоду безперервно працював в органах державної митної служби, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), йому присвоєно відповідний ранг державного службовця та спеціальні звання, то період роботи (служби) ОСОБА_1 з 05.04.2001 по 30.04.2016 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність скасування спірного рішення ГУ ПФ в Хмельницькій області від 30.08.2024 №254150024034 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця.
Водночас, покладаючи на відповідача обов`язок із зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача у митних органах з 01.05.2016 по 05.07.2024, суд першої інстанції не врахував такого.
Як вже було зазначено вище, при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01.05.2016 необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби, зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Указаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23.12.2022 № 3-р/2022, в якому зазначено, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини третьої статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.
Таке застосування норм пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII здійснено Верховним Судом у постанові від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що стаж, набутий на посадах державної служби після 01.05.2016, зараховується до страхового стажу, а не стажу державної служби, а відтак позовні вимоги в частині необхідності зарахування до стажу державної служби позивача періоду її роботи в митних органах з 01.05.2016 по 05.07.2024 помилково задоволені судом першої інстанції.
Разом з тим, відсутність правових підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог не впливає на правильність у цілому рішення суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працювала на посадах державної служби більше 10 років (з 05.04.2001 по 30.04.2016).
У площині наведеного колегією суддів враховується, у межах спірних правовідносин праву позивача отримати пенсію за державного службовця за віком за Законом №3723-ХІІ кореспондує обов`язок відповідача прийняти рішення щодо її призначення.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Як було встановлено раніше, оскільки на час звернення із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію держаного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ ОСОБА_1 досягнула пенсійного віку, на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ мала понад 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та на час досягнення пенсійного віку працювала на посадах державної служби, то вона має право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ. Тому, відповідно, наявні правові підстави для покладення на ГУ ПФ в Хмельницькій області обов`язку з призначення ОСОБА_1 з 23.08.2024 пенсії за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII з урахуванням складових заробітної плати, вказаних у довідках Чернігівської митниці від 22.08.2024 №97 та №98.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09.04.2024 у справі №560/9407/22.
Колегія суддів поряд з іншим звертає увагу, що Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Порядок № 622), пунктом 4 якого передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 5 Порядку № 622 закріплено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Відповідно, вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям визначені положеннями постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі - Постанова № 1-3).
З матеріалів справи вбачається, що при поданні заяви про переведення на пенсію державного службовця від 23.08.2024 позивачем, з-поміж іншого, були подані довідка від 22.08.2024 № 97 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з органів державної служби, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та довідка від 22.08.2024 №98 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, видані Чернігівською митницею.
Зазначені вище довідки складені за формами, що відповідають формам затвердженим Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання ГУ ПФ в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 23.08.2024 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, враховувавши складові заробітної плати, що вказані у довідках Чернігівської митниці від 22.08.2024 №97 та №98.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про протиправність спірного рішення відповідача та наявності правових підстав для призначення позивачу пенсії державного службовця, однак помилково поклав на відповідача обов`язок із зарахування до стажу державної служби періоду роботи, який підлягає зарахуванню виключно до страхового стажу. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у мотивувальній та резолютивній частинах.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині та у резолютивній частині шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини рішення суду у новій редакції.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду позовні вимоги, що стосуються призначення пенсії, задоволені у повному обсязі, то колегія суддів не вбачає підстав для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд - 

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року - змінити у мотивувальній частині та викласти абзац третій його резолютивної частини в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 23 серпня 2024 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи в митних органах з 05 квітня 2001 року по 30 квітня 2016 року, та врахувавши складові заробітної плати, вказані у довідках Чернігівської митниці від 22 серпня 2024 року №97 та №98.».
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повне рішення виготовлено 20 травня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                      В.В. Файдюк

Судді                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев