ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 р. 	Справа № 480/9363/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.
суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції М.М. Шаповал) від 18.03.2025 року по справі № 480/9363/24
за позовом               ОСОБА_1  
до              Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив суд:
- зобов`язати відповідача внести зміни до постанови про закінчення виконавчого провадження № 70272585 від 10.11.2022 та в основній частині замінивши причину закриття відповідно до пункту 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження";
- визнати кошти перераховані на рахунок відповідача за квитанцією № 20560282882___1667936753345 від 08.11.2022 такими, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави;
- зобов`язати відповідача, за рахунок державних асигнувань, повернути кошти, які були сплачені як борг за адміністративне порушення, постанова щодо якого була скасована судом, разом із супутніми витратами, як то комісія за використання послуги оплати штрафу в Дія, та видати виконавчий лист про стягнення/повернення коштів, пов`язаних зі скасованою постановою ЕГА № 736321 та виконавчого провадження на її основі № 70272585, що відповідають сумі по квитанції № 20560282882___1667936753345 від 08.11.2022 загальною сумою 7910 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 позов ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.
Скасовано постанову Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № 70272585 від 10.11.2022.
Визнано кошти перераховані на рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за квитанцією № 20560282882___1667936753345 від 08.11.2022 такими, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави.
Зобов`язано Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок державних асигнувань, повернути кошти які були сплачені як борг за адміністративне порушення, постанова щодо якого була скасована судом, разом витратами за використання послуги оплати штрафу в системі "Дія" в загальній сумі 7910 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211,20 грн згідно квитанції від 28.10.2024 № 0848-4209-2503-1738, у розмірі 1816,50 грн згідно квитанції від 24.11.2024 № 8961-3412-8391-6617, у розмірі 605,90 грн згідно квитанції від 28.11.2024 № 0.0.4036048652.1
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що постанову ЕГА № 736321 від 04.08.2022 видану Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штраф у сумі  6800 грн., скасовано рішенням Зарічного районного суду м. Суми № 591/3428/22 від 18.03.2024, після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Суму штрафу перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно ст. 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі правовідносини не поширюються приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі від 08.08.2023 № 910/5880/21.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечував та просив відмовити. Одночасно клопотав і про закриття апеляційного провадження.
Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та  перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою від 04.08.2022 серії ЕГА № 736321 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позивач притягнутий до адміністративної відповідальності заст.183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
14.08.2022 позивачем було подано позовну заяву до Зарічного районного суду міста Суми щодо оскарження вище згаданої постанови.
Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 01.09.2022 залишено заяву без руху та надав строк на усунення недоліків.
Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 30.09.2022 відмовлено у прийнятті позовної заяви до розгляду.
14.10.2022 позивачем подано апеляційну скаргу на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 30.09.2022.
08.11.2022 державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції було видано постанову про відкриття виконавчого провадження щодо позивача, а також постанову про арешт коштів боржника від 09.11.2022.
08.11.2022 позивачем було сплачено борг за виконавче провадження № 70272585 в сумі 7793,10 грн та 116,90 грн комісії згідно квитанції № 20560282882___1667936753345.
10.11.2022 державним виконавцем встановлено, що до відділу надійшли кошти за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які перераховано розпорядженням державного виконавця. Кошти стягнуто та розподілено в порядку ст. 45-46 Закону України "Про виконавчого провадження" у сумі 7793,10 грн.
В подальшому, державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, 10.11.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з повним фактичним виконанням.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 апеляційну скаргу позивача задоволено. Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30.09.2022 по справі № 591/3428/22 - скасовано. Адміністративну справу № 591/3428/22 направлено до Зарічного районного суду м. Суми для продовження розгляду.
Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 18.03.2024 позовні вимоги позивача до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови задоволено. Визнано протиправними дії інспектора 2 бат. 3 роти 1 взводу управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Шишки Геннадія Вікторовича щодо винесення постанови ЕГА № 736321 по справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2022. Скасовано постанову ЕГА № 736321 по справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2022 за ст. 183 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.
02.04.2024 подав електронну заяву з електронним підписом до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив відповідно до статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" внести зміни до постанови про закінчення виконавчого провадження № 70272585 вказавши причину: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та повернути сплачений борг за виконавче провадження № 70272585 на суму 7910 грн на рахунок вказаний в заявах, оскільки станом на 08.11.2022 була відсутня юридична підстава відкриття виконавчого провадження, а документ, на основі якого було відкрите ВП було скасовано рішенням Зарічного районного суду по справі № 591/3428/22 від 18.03.2024.
Однак, у листі відповідача від 17.05.2024 відповідь щодо можливості чи неможливості внесення змін до постанови про закінчення виконавчого провадження була відсутня. Щодо заяви про повернення суми штрафу, перерахованого до бюджету на підставі постанови про застосування стягнення, яку надалі суд визнав протиправною та скасував, відповідач відмовив та зазначив, що може повернути лише згідно ст. 1212 Цивільного Кодексу України як безпідставно утримувану, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22) щодо спору по адміністративно-господарського штрафу та захисту майнових прав як суб`єкта господарювання та стягнення таких коштів в господарських судах, а не за нормами Цивільного кодексу. Щодо заяви про повернення суми виконавчого збору, відповідач відмовив, оскільки виконавче провадження було закінчено з повним фактичним виконанням, а не через скасування рішення на основі якого воно було відкрите. Щодо заяви про повернення витрат виконавчого провадження та комісії по сплаті боргу відповіді відповідачем не було надано.
01.07.2024 позивачем було подано електронну заяву з електронним підписом про повернення коштів до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві.
У відповіді ДКСУ м. Київ від 08.07.2024 позивача повідомлено, про те, що сплачені кошти було зараховано на не бюджетний рахунок № UA498201720355249000000700621 "Депозитні рахунки розпорядників та одержувачів бюджетних коштів", відкритий на ім`я Зарічного ВДВС у м. Суми ПНСХ МРУМЮ (м. Суми). Додатково було повідомлено, що відповідно до пункту 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 зі змінами, у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України "Про виконавче провадження", такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви. ДКСУ м. Київ, рекомендувало звернутися із заявою про повернення коштів до відповідача для оформлення подання за формою згідно з додатком 1 до Порядку, на підставі якого відповідне головне управління Казначейства здійснить повернення коштів.
16.09.2024 позивач повторно звернувся до відповідача з електронною заявою з електронним підписом щодо повернення коштів за сплачений штраф, додавши відповідь ДКСУ м. Київ від 08.07.2024, однак у відповіді від 07.10.2024 року відповідач відмовив повернути кошти способом, який був рекомендований ДКСУ м. Київ, та рекомендував звернутися до суду для повернення з Державного бюджету України відповідних коштів, оскільки не вважає що на такі правовідносини поширюються приписи Цивільного кодексу.
Позивач не погоджується із діями відповідача у зв`язку із чим звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що не можуть бути визнані протиправними спірні постанови, оскільки органи ДВС і приватні виконавці в силу Закону № 1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку, а тому вони підлягають лише скасуванню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Стосовно задоволення судом першої інстанції вимоги про скасування постанови Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № 70272585 від 10.11.2022, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII))
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - «рішення») - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною першою статті 39 Закону № 1404-VIII визначено вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження.
Як встановлено судовим розглядом, постановою від 04.08.2022 серії ЕГА № 736321 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
08.11.2022 державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції було видано постанову про відкриття виконавчого провадження щодо позивача, а також постанову про арешт коштів боржника від 09.11.2022.
08.11.2022 позивачем було сплачено борг за виконавче провадження № 70272585 в сумі 7793,10 грн та 116,90 грн комісії згідно квитанції № 20560282882___1667936753345.
10.11.2022 державним виконавцем встановлено, що до відділу надійшли кошти за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які перераховано розпорядженням державного виконавця. Кошти стягнуто та розподілено в порядку ст. 45-46 Закону України "Про виконавчого провадження" 7793,10 грн.
В подальшому, державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, 10.11.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з повним фактичним виконанням.
Перевіряючи наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, колегія суддів зазначає, що постанова від 04.08.2022 серії ЕГА № 736321 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, на підставі якої відповідачем було відкрито виконавче провадження №70272585, на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - 10.11.2022 була чинна та не скасована в судом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 08.11.2022 сплатив суму боргу в розмірі 7793,10 грн. 
Таким чином, державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановляючи постанову про закриття виконавчого провадження від 10.11.2022 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавчого провадження" діяв в межах повноважень встановлених Законом, а тому суд першої інстанції  дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування постанови Зарічного ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № 70272585.
Щодо задоволення вимог про визнання перерахованих коштів на рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  за квитанцією №20560282882__1667936753345 від 08.11.2022 такими, які утримуються в бюджеті без достатньої підстави та зобов`язання відповідача повернути кошти позивачу у загальній сумі 7910 грн, колегія суддів зазначає таке.
Як встановлено судовим розглядом, рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 18.03.2024 позовні вимоги позивача до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови задоволено. Визнано протиправними дії інспектора 2 бат. 3 роти 1 взводу управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Шишки Геннадія Вікторовича щодо винесення постанови ЕГА № 736321 по справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2022. Скасовано постанову ЕГА № 736321 по справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2022 за ст. 183 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.
02.04.2024 подав електронну заяву з електронним підписом до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив відповідно до статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" внести зміни до постанови про закінчення виконавчого провадження № 70272585 вказавши причину: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та повернути сплачений сплачено борг за виконавче провадження № 70272585 на суму 7910 грн на рахунок вказаний в заявах, оскільки станом на 08.11.2022 була відсутня юридична підстава відкриття виконавчого провадження, а документ, на основі якого було відкрите ВП було скасовано рішенням Зарічного районного суду по справі № 591/3428/22 від 18.03.2024.
Відповідач листом від 17.05.2024 вказав, що підстави внесення змін до постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні. Щодо заяви про повернення суми штрафу, перерахованого до бюджету на підставі постанови про застосування стягнення, яку надалі суд визнав протиправною та скасував, відповідач відмовив та зазначив, що може повернути лише згідно ст. 1212 Цивільного Кодексу України як безпідставно утримувану, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22) щодо спору по адміністративно-господарського штрафу та захисту майнових прав як суб`єкта господарювання та стягнення таких коштів в господарських судах, а не за нормами Цивільного кодексу. Щодо заяви про повернення суми виконавчого збору, відповідач відмовив, оскільки виконавче провадження було закінчено з повним фактичним виконанням, а не через скасування рішення на основі якого воно було відкрите. Щодо заяви про повернення витрат виконавчого провадження та комісії по сплаті боргу відповіді відповідачем не було надано.
01.07.2024 позивачем було подано електронну заяву з електронним підписом про повернення коштів до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві.
У відповіді ДКСУ м. Київ від 08.07.2024 позивача повідомлено, про те, що сплачені кошти було зараховано на не бюджетний рахунок № UA498201720355249000000700621 "Депозитні рахунки розпорядників та одержувачів бюджетних коштів", відкритий на ім`я Зарічного ВДВС у м. Суми ПНСХ МРУМЮ (м. Суми). Додатково було повідомлено, що відповідно до пункту 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 зі змінами, у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України "Про виконавче провадження", такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви. ДКСУ м. Київ, рекомендувало звернутися із заявою про повернення коштів до відповідача для оформлення подання за формою згідно з додатком 1 до Порядку, на підставі якого відповідне головне управління Казначейства здійснить повернення коштів.
16.09.2024 позивач повторно звернувся до відповідача з електронною заявою з електронним підписом щодо повернення коштів за сплачений штраф, додавши відповідь ДКСУ м. Київ від 08.07.2024, однак у відповіді від 7 жовтня 2024 року відповідач відмовив повернути кошти способом, який був рекомендований ДКСУ м. Київ, та рекомендував звернутися до суду для повернення з Державного бюджету України відповідних коштів, оскільки не вважає що на такі правовідносини поширюються приписи Цивільного кодексу.
Відмовляючи позивачу у поверненні коштів, відповідач керувався тим, що такі кошти є безпідставно утримуваними, а тому враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у справі від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22), повернення коштів повинне відбуватись в порядку ст. 1212 ЦК України.
Аналогічні доводи відповідачем заявлені й в апеляційній скарзі, однак колегія суддів з таким висновком не погоджується, та вважає його помилковим.
Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодекс України визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 затверджено Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі – Порядок №787), який визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).
Відповідно до висновків викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21, а саме п. 62, беручи до уваги наявність протилежної практики Великої Палати Верховного Суду (у справах № 910/15295/18 і № 910/5880/21) та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (№ 489/6624/15-ц) щодо застосування приписів Порядку № 787 і ЦК України, з огляду на висновки, викладені у цій постанові, задля гарантування юридичної визначеності у подібних правовідносинах стосовно повернення з бюджету коштів, які утримуються без достатньої правової підстави (після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про накладення штрафу) Велика Палата Верховного Суду відсутпає від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 10.07.2019 у справі № 489/6624/15-ц, за змістом якого повернення цих коштів має відбуватися тільки згідно з Порядком № 787, тобто у позасудовому порядку.
Колегія суддів зазначає, що станом на момент ухвалення постанови Великої Палати Верховного суду від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 діяв зі змінами внесеними Наказом Міністерства фінансів України  від 05.05.2023 № 234.
В подальшому, Наказом Міністерства фінансів України від 26.12.2023 № 717 затверджено Зміни до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, зокрема пункт 5 розділу I:
«У разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.
Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці дев`ятому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.
Орган, що контролює справляння надходжень бюджету, заповнює реквізити рядків 6-9 Форми подання на повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету (додаток 1) даними, наведеними у відповідній платіжній інструкції (інформації) органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Представництво законних інтересів платника з питань повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), у тому числі для отримання коштів, може здійснювати уповноважена особа на підставі закону або довіреності відповідно до Цивільного кодексу України (далі - уповноважена особа) з обов`язковим наданням документа, що підтверджує відповідні повноваження, оформленого відповідно до вимог законодавства, або копії такого документа, засвідченої належним чином, та копії паспорта уповноваженої особи.».
Отже, враховуючи ті обставини, що станом на момент ухвалення постанови Великої Палати Верховного суду від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21, Порядок № 787 не визначав механізм та процедуру повернення грошових коштів після скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), то дані висновки не є релевантними до обставин цієї справи.
Колегія суддів зазначає, що станом на момент звернення ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявами про повернення коштів, Порядок № 787 містив абзац 13-15 наступного змісту: "У разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви. 
Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці дев`ятому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.
Орган, що контролює справляння надходжень бюджету, заповнює реквізити рядків 6-9 Форми подання на повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету (додаток 1) даними, наведеними у відповідній платіжній інструкції (інформації) органу державної виконавчої служби або приватного виконавця."
Аналізуючи вищевказані норми Порядку № 787, колегія суддів зазначає, що після звернення позивача з відповідною заявою до державного виконавця, останній повинен був розглянути заяву та за результатами її розгляду сформувати подання за формою згідно з додатком 1 до Порядку, на підставі якого відповідне головне управління Казначейства здійснить повернення коштів.
Отже, станом на момент звернення позивача з заявою про повернення грошових коштів від 16.09.2024, Порядок № 787 визначав механізм повернення коштів позивачу з підстав скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), а тому відмовляючи позивачу листом № 162991 від 07.10.2024 у поверненні грошових коштів, відповідач діяв протиправно.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року по справі № 480/9363/24, прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Позиція Верховного Суду щодо застосування ч. 4 ст. 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14.08.2018р. у справі № 820/5134/17, від 28.02.2020р. у справі № 806/3304/18, від 16.11.2020р. у справі № 640/5615/19, від 04.09.2021р. у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021р. у справі № 320/5007/20 та від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19.
При цьому, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022р. у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Отже, ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ефективним способом захисту порушеного права є визнання протиправною відмови Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 16.09.2024 оформлену листом № 4/162991 від 07.10.2024 та зобов`язання Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про повернення коштів, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, однак з інших підстав та мотивів.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 139 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 по справі № 480/9363/24  скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 16.09.2024 оформлену листом № 4/162991 від 07.10.2024.
Зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про повернення коштів, з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 40211137) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )  судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 6540,48 грн. (шість тисяч п`ятсот сорок гривень сорок вісім копійок)   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    В.В. Катунов   	

Повний текст постанови складений 22.05.2025 року.