ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/6168/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року (суддя Сластьон А.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся  до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 від 09.01.2025 №ФД-117976, яка видана на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 року у справі №160/29236/24, неправильних відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби та премії відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.01.2023, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служби - 65%, та премії 216%), обчислених з урахуванням розрахункової величин - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 (2684,00 грн.), для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі 160/29236/24 (набрало законної сили 24.01.2025) було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 за відповідною посадою, відповідно до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992  № 2262-XII, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ з розрахунком посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2023 перерахунку основного розміру його пенсії. На виконання рішення суду відповідач виготовив та надав до ГУ ПФУ довідку від 09.01.2025 №ФД117976, в якій визначив розміри надбавки за особливості проходження служби з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, а не на 01 січня 2023 року, як визначено в рішенні суду у справі №160/29236/24. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення складових грошового забезпечення без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023. Зокрема, позивач вказує, що відповідач здійснив обрахунок надбавки за особливості проходження служби та премії в розмірі від окладів, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 01.01.2023. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Судом роз`яснено заявнику, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з того самого предмета і тих самих підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції. 
В обґрунтування скарги зазначено, що спору щодо відсоткового розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії на час звернення у цій справі до суду не існувало, оскільки рішенням у справі № 160/29236/24 суд встановив наявність права позивача на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023. Конкретні складові грошового забезпечення мали бути зазначені у відповідній довідці, яка мала бути підготовлена відповідачем та направлена до органу Пенсійного фонду. Крім того, питання щодо сум складових грошового забезпечення в межах даної справи взагалі не досліджувалось, тому вимоги позивача в цій частини не підлягали задоволенню. Тому такі обставини не можуть досліджуватися судом при розгляді заяви, поданої в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, з наданням їх правової оцінки. Відтак питання видачі довідки може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо визначення розміру складових грошового забезпечення повинні бути заявлені окремим новим позовом.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відмовляючи у відкритті провадження на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично не згоден із належним виконанням відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/29236/24 в частині розрахунку таких складових грошового забезпечення як надбавка за особливості проходження служби та премія та заявив у даному позові фактично ті самі позовні вимоги, що були предметом розгляду в адміністративній справі № 160/29236/24.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Процедура і порядок відкриття провадження у справі, повернення позовної заяви або відмова у відкритті провадження у справ встановлені главою 2 КАС України.
Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.
Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.
Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.
Колегія суддів звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.
Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.
Верховний Суд у постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову – це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше. 
Також, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 9901/433/18.
Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи,  рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі 160/29236/24 (набрало законної сили 24.01.2025) було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 за відповідною посадою, відповідно до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з розрахунком посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017  № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2023 перерахунку основного розміру його пенсії.
Отже, предметом розгляду у справі № 160/29236/24 було право позивача на отримання довідки про розмір грошового забезпечення з визначенням посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. 
Тобто, порядок розрахунку інших складових грошового забезпечення позивача (одноразові, щомісячні) суд у мотивувальній та резолютивній частині рішення не визначав, зокрема, виходячи з перерахованого посадового окладу розрахованого виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік.
На виконання рішення суду відповідач виготовив та надав до ГУ ПФУ довідку від 09.01.2025 №ФД117976, в якій визначив розміри надбавки за особливості проходження служби з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, а не на 01 січня 2023 року, як визначено в рішенні суду у справі №160/29236/24.
Відповідно до наведеного у позовній заяві, позивач не погоджується зі змістом вказаної довідки, так як (за твердженням позивача) відповідач здійснив обрахунок надбавки за особливості проходження служби та премії в розмірі від окладів, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 01.01.2023. 
Отже, колегія суддів звертає увагу, що   у межах цієї справи позивач не погоджується з визначенням розміру надбавки за особливості проходження служби та премії, розраховані виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, які визначені з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року (1762 грн) без врахування збільшення розміру перерахованого на виконання рішення суду у справі № 160/29236/24 посадового окладу та окладу за військове звання станом на 1 січня відповідного року.
Вказане питання не було предметом позовних вимог та судового розгляду у справі № 160/29236/24.
Фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не розглядались та не досліджувались судом у справі №160/29236/24. 
Зазначене вбачається як з позовних заяв позивача так і судових рішень.
У рішенні від 05.03.2024 у зразковій справі № 380/19324/23 (провадження №Пз/990/6/23), яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2024,    Верховний Суд зазначив «оскільки рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі №380/18232/22 зобов`язано відповідача підготувати та надати до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року відповідно до вимог статей  43  і  63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з врахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення перерахунку пенсії, без вказівки зазначення конкретного відсоткового значення (розміру) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відсутні підстави для звернення позивача до суду в порядку  статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України  із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду».
Крім того, у вказаному рішенні Верховний Суд звернув увагу, що з метою уникнення спорів через зазначення у довідках про розмір грошового забезпечення невідповідного (зменшеного) відсоткового значення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розглядаючи справи щодо визначення розміру посадового окладу і окладу за військовим званням відповідно до Постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, суд в резолютивній частині рішення має вказувати, у якому розмірі (відсоткове значення) мають бути зазначені у довідках щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія.
Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у зразковій справі № 380/19324/23, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно дійшов до висновку та зазначив, що заявлені позовні вимоги спрямовані на виконання рішення суду у справі № 160/29236/24 та що у спірних правовідносинах наявні підстави для звернення позивача до суду в порядку  статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України  із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.
Аналогічний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 25 червня 2024 року справа № 340/5562/23, від 23 жовтня 2024 року у справі 160/14489/24
Враховуючи наведене та положення  КАС України  та зважаючи, що вищезазначені вимоги позивача, щодо яких приймались рішення про відмову у відкритті провадження не є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі   та справі №160/29236/24, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко