П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/10487/23	

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
повний текст судового рішення
складено 24.12.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
        судді – Градовського Ю.М.
        судді – Турецької І.О.

          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Миколаївської міської ради, Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Захист» про зобов`язання вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення  захисної споруди цивільного захисту, 

В С Т А Н О В И В:

           21.08.2023 позивач - заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням задоволених клопотань позивача про заміну відповідача, до Миколаївської міської ради, Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Захист», в якому просив суд зобов`язати відповідачів вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення  захисної споруди цивільного захисту – сховища №52033, що розташоване по вулиці Заводській1/2, в м. Миколаєві.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Миколаївська міська рада є власником захисної споруди цивільного захисту №52033, але балансоутримувачем є Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Захист», яке є унітарним комерційним підприємством, заснованим на комунальній власності Миколаївської міської територіальної громади, підзвітне та підконтрольне Миколаївській міській раді. Також позивач вказував, що відповідно до статуту Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Захист» все майно підприємства є комунальною власністю і закріплено за підприємством  на праві господарського відання.
Також позивач вказував, що після початку 24.02.2022 повномасштабної військової агресії російської федерації проти України та введення на всій території України воєнного стану виникли обґрунтовані та реальні підстави для використання захисної споруди цивільного захисту – сховища № 52033 безпосередньо за призначенням. Проте всупереч законодавству у сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту відповідач не виконує свого прямого та безпосереднього обов`язку щодо утримання сховища № 52033 у належному та придатному для використання за призначенням стані.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження задоволений позов заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва:
- зобов`язано Миколаївську міську раду вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту – сховища № 52033, яке розташоване за адресою: вул. Заводська, 1/2, м. Миколаїв;
- зобов`язано Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Захист» вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту – сховища № 52033, яке розташоване за адресою: вул. Заводська, 1/2, м. Миколаїв.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Миколаївська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.12.2024 в частині задоволених позовних вимог до Миколаївської міської ради та ухвалити в цій часині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до Миколаївської міської ради.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що Миколаївська міська рада є власником захисної споруди, але вона не є належним балансоутримувачем  цієї захисної споруди, оскільки захисна споруда №52033 була передана на баланс Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Захист» яке і наділене повноваженнями у сфері цивільного захисту, зокрема і щодо належного утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ). Враховуючи наведене апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Миколаївська міська рада є належним відповідачем в цій справі.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивач вказує, що Миколаївська міська рада є власником захисної споруди №52033, який, як і балансоутримувач – КП ММР «Захід», допускає порушення та недотримання вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд), не вживає заходів, спрямованих на приведення захисної споруди цивільного захисту - сховища № 52033, розташованого по вул. Заводській, 1/2 в м. Миколаєві, у стан, придатний для його використання за цільовим призначенням для укриття людей. Позивач звертає увагу на те, що акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту №52033 від 126.09.2024 свідчить про неефективні та недієві заходи, вчинені Миколаївською міською радою, для приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення, захисної споруди цивільного захисту № 52033.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
За приписами частини 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 в частині позовних вимог, заявлених до КП ММР «Захист» не оскаржується учасниками справи,  апеляційний перегляд  справи  здійснюється виключно в межах вимог апеляційної скарги тобто в частині позовних вимог, які були заявлені до апелянта - Миколаївської міської ради.
Суд встановив, що відповідно до матеріалів справи, захисна споруда цивільного захисту, Сховище, обліковий №52033, за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 1 корпус 2-у, належить на праві власності територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, дата державної реєстрації права 23.07.2018 (т. 2 а.с. 116).
Відповідно до копії облікової картки захисної споруди цивільного захисту №52033, за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 1/2у, власником є Миколаївська міська рада, балансоутримувачем є КП ММР «Захист» (т. 1 а.с. 75-79, 80-81, т. 2 а.с. 46). Аналогічна інформація наведена і у паспорті захисної споруди цивільного захисту, Сховище, обліковий №52033 (т. 2 а.с. 46 зворот - 47), який заповнений 25.09.2023.
Відповідно до копії актів оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52033, від 15.08.2023 (т. 2 а.с. 51-54), від 07.11.2023 (т. 2 а.с. 55-58), від 16.09.2024 (т. 2 а.с. 86-88), оцінка стану готовності  - «не готове». Оцінка проводилась у присутності директора КП ММР «Захист». Акти містять інформацію про форму власності – комунальна, про власника – Миколаївська міська рада, про балансоутримувача - КП ММР «Захист»; та узагальнюючі рекомендації щодо приведення захисної споруди цивільного захисту у готовність до використання за призначенням  з виконанням заходів, передбачених наказом МВС України №579, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2018 за №879/32331 та щодо виконання заходів, які вказані в акті. Акти підписані керівником балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту – директором КП ММР «Захист».
Відповідно до копії статуту КП ММР «Захист» (т. 1 а.с. 83-90), КП ММР «Захист» є унітарним комерційним підприємством, створеним на базі відокремленої частини комунальної власності Миколаївської міської ради (п.п. 1.1); КП ММР «Захист» є юридичною особою, веде самостійний баланс (п.п. 1.4); метою господарської діяльності КП ММР «Захист» є задоволення потреб населення Миколаївської міської територіальної громади в наданих послугах утримання та проведення засобів колективного захисту  у готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) Миколаївської міської територіальної громади (п.п.3.1); предметом  господарської діяльності КП ММР «Захист» є, окрім іншого, належне утримання та експлуатація захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) відповідно до вимог, встановлених законодавством (п.п. 3.2); КП ММР «Захист»  як юридична особа та суб`єкт господарювання  самостійно планує, організовує і здійснює свою господарську діяльність відповідно до положень статуту, здійснює реконструкцію, модернізацію, поточний та капітальний ремонт закріпленого за підприємством комунального майна у встановленому чинним законодавством  України порядку (п.п.4.2.1, 4.2.5 п. 4.2); все майно, передане КП ММР «Захист» відповідно до рішення про його створення, а також передане та/або придбане в період здійснення господарської діяльності, є комунальною власністю Миколаївської міської територіальної громади і закріплюється за підприємством на праві господарського відання.
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідачів покладний обов`язок приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення, зокрема, захисної споруди цивільного захисту № 52033, яка відповідно до актів оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту має оцінку «неготове».
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
За приписами ч. 1, ч. 3, ч. 6 ст. 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.
Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).
Комунальне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.
Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.
Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.
Відповідно до статті 4 Кодексу цивільного захисту України (надалі – КЦЗ України) цивільний захист – комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Пунктом 1 частини першої статті 32 КЦЗ України встановлено, що до захисних споруд цивільного захисту належать сховище – це герметична споруда, в якій створені умови для перебування людей та їх захисту протягом певного часу (не менше 48 годин) шляхом виключення або зменшення прогнозованого впливу небезпечних чинників, що можуть виникнути внаслідок надзвичайної ситуації, застосування зброї масового ураження та звичайних засобів ураження під час воєнних (бойових) дій та/або терористичних актів.
Утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел (друге речення частини восьмої статті 32 КЦЗ України).
За приписами частин 5, 10, 14 статті 32 КЦЗ України, Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.
Захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Особливості оренди захисних споруд цивільного захисту визначаються типовим договором оренди, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ №138 від 10.03.2017 затверджений Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку (надалі Порядок №138 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 Порядку №138, цей Порядок визначає механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - фонд захисних споруд), включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд, ведення обліку сховищ і протирадіаційних укриттів (далі - захисні споруди), споруд подвійного призначення, найпростіших укриттів та первинних (мобільних) укриттів, що є об`єктами відповідного фонду, а також статус таких об`єктів для забезпечення захисту населення.
Відповідно до пункту 3 Порядку №138, балансоутримувачі - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації);
За приписами пункту 3-1 Порядку №138 об`єкти фонду захисних споруд мають стратегічне значення для забезпечення захисту населення, що передбачає, окрім іншого, приведення об`єктів фонду захисних споруд у готовність до використання за призначенням у разі приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її складових частин у режим підвищеної готовності, виникнення надзвичайної ситуації, введення правового режиму надзвичайного стану та в особливий період; проведення обстежень (оглядів) стану готовності об`єктів фонду захисних споруд щодо готовності до використання за призначенням відповідно до Кодексу цивільного захисту України;
Відповідно до пункту 9 Порядку №138, утримання об`єктів фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.
У разі використання одного об`єкта фонду захисних споруд кількома центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування чи суб`єктами господарювання, фізичними особами - підприємцями вони беруть участь в утриманні такого об`єкта відповідно до укладених між ними договорів.
Відповідно до пункту 11 Порядку №138, балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, крім об`єктів, що мають перебувати в постійній готовності.
Строк приведення захисної споруди/споруди подвійного призначення в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди/споруди подвійного призначення, який не повинен перевищувати 24 години.
Після приведення в готовність об`єктів фонду захисних споруд вони повинні утримуватися та експлуатуватися в такому стані на весь час дії рішення щодо приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її складових у режим підвищеної готовності, виникнення надзвичайної ситуації, введення правого режиму надзвичайного стану та в особливий період.
Отже, приписи статті 32 КЦЗ України передбачають, що утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації
За приписами Порядку №138, саме балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання. 
При цьому під поняттям «балансоутримувачі» в Порядку №138 мається на увазі власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації).
Отже, нормами КЦЗ України та Порядку №138, обов`язок утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням у рівній мірі законодавчо покладний як на власника так, і на користувачів, і на юридичних осіб, на балансі яких  перебувають об`єкти фонду захисних споруд.
Відповідно до матеріалів справи та учасниками справи не оспорюється той факт, що:
- Миколаївська міська рада є власником захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52033, 
- КП ММР «Захист» є юридичною особою на балансі якого перебуває захисна споруда цивільного захисту, Сховище, обліковий №52033 та щодо якої у КП ММР «Захист» є право господарського відання, тобто речове право володіння, користування і розпоряджається цим майном, але з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим ГК України та іншими законами.
Отже, формально і Миколаївська міська рада і КП ММР «Захист» мають обов`язок щодо утримання захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52033.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Апеляційний суд зазначає, що вимогою в цій справи є зобов`язання відповідачів  вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення  захисної споруди цивільного захисту – сховища №52033, що розташоване по вулиці Заводській 1/2у, в м. Миколаєві
За приписами статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчений розгляд адміністративної справи, є обов`язковим до виконання, тобто має бути виконане тією особою, до якої була заявлена вимога позивача.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та  відзиву на апеляційну скаргу стосовно того, що Миколаївська міська рада не є належним відповідачем в цій справі, апеляційний суд зазначає таке.
Формальне віднесення Миколаївської міської ради до  особи, яка має обов`язок щодо утримання захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52033, не свідчить про те, що, за наявності факту передачі захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52033 на баланс та у господарське відання КП ММР «Захист», Миколаївська міська рада буде мати реальну можливість виконати судове рішення. 
Адже саме КП ММР «Захист», за приписами статуту, будучи юридичною особою, метою господарської діяльності якої є задоволення потреб населення Миколаївської міської територіальної громади в наданих послугах утримання та проведення засобів колективного захисту  у готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ), та предметом діяльності якої є, окрім іншого, належне утримання та експлуатація захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) відповідно до вимог, встановлених законодавством, здійснює реконструкцію, модернізацію, поточний та капітальний ремонт закріпленого за підприємством комунального майна у встановленому чинним законодавством України порядку, в тому числі і захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52033. 
При цьому, за приписами статуту, Миколаївська міська рада, як засновник КП ММР «Захист», лише здійснює контроль за обліком і використанням (розпорядженням) закріпленого за підприємством комунального майна, шляхом вчинення  дій, передбачених п.п. 7.2 статуту, які не передбачають втручання у господарську діяльність КП ММР «Захист», зокрема з питань належного утримання та експлуатація захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ), здійснення реконструкції, модернізації, поточного та капітального ремонтів закріпленого за КП ММР «Захист» комунального майна, в тому числі і захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52033.
За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що, з огляду на визначені статутом мету і предмет (види) діяльності підприємства, юридичний статус, майно та фінансування підприємства, порядок управління підприємством, саме КП ММР «Захист», як «юридична особа на балансі якого перебуває захисна споруда цивільного захисту», має реальні  повноваження та можливості  щодо вчинення дій, спрямованих на вжиття заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту – сховища №52033, що розташоване по вулиці Заводській, 1 корпус 2-у, в м. Миколаєві.
Отже, в цій справі, за наявності другого відповідача - КП ММР «Захист», яке підпадає під ознаки «балансоутримувача» відповідно до Порядку №138, та має реальні можливості для вчинення дій, які заявлені прокурором у якості позовних вимог, наявність стосовно Миколаївської міської ради лише однієї формальної ознаки «балансоутримувача» відповідно до Порядку №138, не свідчить  про те, що Миколаївська міська рада є належним відповідачем в цій справі.
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, про те, що створюючи комунальне підприємство та наділяючи його повноваженнями у сфері цивільного захисту, Миколаївська міська рада реалізувала свої повноваження власника комунального майна, передбачені ст. ст.317, 319 ЦК України, ст.ст. 10,16,17 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 78 ГК України, але не є тим «балансоутримувачем» відповідно до Порядку №138, який має реальні можливості для вчинення дій, які заявлені прокурором у якості позовних вимог.
Апеляційний суд наголошує на тому, що завданням адміністративного судочинства, окрім іншого, є вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів, проте, як вимоги  в цій справі, які заявлені, зокрема, до Миколаївської міської ради, та задоволені судом першої інстанції, не призведуть до ефективного захисту прав, свобод та інтересів, які є порушеними.
Таким чином, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача – Миколаївської міської ради, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог саме до Миколаївської міської ради 
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але ухвалив судове рішення з не неправильним застосуванням норм матеріального права в частині позовних вимог, заявлених до Миколаївської міської ради, внаслідок чого, апеляційна скарга має бути задоволена, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині – скасоване з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до Миколаївської міської ради.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2-12,72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі №400/10487/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог, заявлених до Миколаївської міської ради, та ухвалити в цій частині нову постанову.
Відмовити у задоволенні позовних вимог заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Миколаївської міської ради.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі №400/10487/23 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 13.05.2025

Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

Суддя:                                                                                        Ю.М. Градовський

Суддя:                                                                                        І.О. Турецька