УХВАЛА
 
22 квітня 2025року
м. Київ
 
справа № 757/61704/21-ц
провадження № 61-12662св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 
розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Національного банку України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року у складі судді Григоренко І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року у складі колегії суддів: Оніщук М. І.,                          Шебуєва В. А., Кафідова О. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом до Національного банку України (далі - НБУ), в якому просив: стягнути з НБУ на його користь у відшкодування упущеної вигоди 13% річних на суму                                   2 100,00 грн з 13 травня 2021 року до фактичного виконання рішення; стягнути з НБУ на його користь 1 000 000,00 грн у відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 
 
Печерський районний суд м. Києва рішенням від 16 жовтня 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року, у задоволенні позову відмовив.
 
14 вересня 2024 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року, сформовану в системі «Електронний суд».
 
У поданій касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
16 жовтня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Національного банку України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                  Є. В. Коротенко
 
                                                                                                          А. Ю. Зайцев
  
   М. Ю. Тітов