ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року	Львів	Справа № 460/27248/23 пров. № А/857/27855/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Сеника Р.П.,
суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі № 460/27248/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-

суддя у І інстанції – Поліщук О.В.,
дата ухвалення рішення – 01.10.2024,
місце ухвалення рішення - м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення – 01.10.2024,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (далі - позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Волинської митниці (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. 06.05.2022 між позивачем та компанією «MEYLE AG» укладено контракт № UA2022/4 від 06.05.2022, предметом якого є продаж та поставка автомобільних запчастин. На виконання укладеного контракту продавець «MEYLE AG» поставив позивачу партію товару за інвойсом № 210519157 від 22.05.2023 на суму 136 205,29 Євро на умовах СPT Луцьк. Загальна сума поставки склала 137092,39 Євро. 
25.05.2023 з метою митного оформлення імпортованого товару уповноважений представник позивача подав до Волинської митниці митну декларацію №23UA205050036936U3, при визначенні митної вартості товарів декларантом було обрано перший метод - за ціною договору.
Позивач зазначає, що ним надано усі належні документи для застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною контракту, однак відповідачем протиправно, в порушення норм ст. 57 МК України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів. Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. 
Відтак, застосування резервного методу для визначення митної вартості товару позивач вважає протиправним, з огляду на що просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №460/27248/23 позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 2684 грн; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці витрати, пов`язані з перекладом документів, у розмірі у розмірі 18990,00 грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 00 коп.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» подано: МД №23UA205050036936U3 від 25.05.2023 на 71 товарну позицію (автозапчастини, одяг). 
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, які зазначено у графі 44 поданої митної декларації, а саме: - рахунок-фактура (інвойс) № 210519157 від 22.05.23; - рахунок-фактура (інвойс) від 22.05.2023 №210519136; - автотранспортну накладну №CHI/230519/0002 від 23.05.2023; - декларацію про походження товару №210519157 від 22.05.2023; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №UA2022/4 від 06.05.2022; - договір про надання послуг митного брокера № 557 від 25.04.2018. 
Митну вартість заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД.
Апелянт вказує, що за МД №23UA205050036936U3 від 25.05.2023 відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, а саме за кодом 103-1. 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби», де у повідомленнях зазначалося: Товари № 2,3,4,34,35,41,61 – здійснити перевірку достовірності заповнення полів додаткової інформації та додаткових властивостей товару електронного інвойсу гр. 31 МД. Перевірити характеристики, по яких зазначено «немає даних». 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», де у повідомленнях зазначалося: Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару. Вказане призвело до обґрунтованих сумнівів митниці в частині підтвердження складових митної вартості товару. Адже у відповідності до п.5 ст.54 МКУ митні Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.10.2024 4 органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа та розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: 
- в інвойсі від 22.05.2023 №210519136 вказана знижка на товари, проте в умовах контракту від 06.05.2022 №UA2022/4 не вказані умови формування знижок, які безпосередньо впливають на числове значення митної вартості.
- в п.12 Контракту від 06.05.2022 №UA2022/4 вказана адреса отримувача: 35500, Рівненська обл., м. Радивилів, вул. І. Франка, буд. 29Б, а в графі 2 CMR від 23.05.2023 №CHI/230519/0002- Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, 1
У зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСУР, що в сукупності підтверджують наявність об`єктивних причин митному органу витребувати додаткові документи, декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи передбачені в рішенні: 1) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; 2) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс- листи) виробника товарів; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів. 
На вимогу митниці декларантом позивачем надано: договір оренди нерухомого майна від 01.10.2021 №5/10-21, видаткові накладні, копії митних декларацій країни відправлення від 16.05.2023 №23DE485106760991E4 та №23DE485106777292E0, прайс- лист від 17.05.2023 б/н, лист від одержувача товарів від 26.05.2023 №363. 
Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві від 26.05.2023 №1/1. 
Пояснення умов формування знижки розміром 80% підкріплено лише листом від отримувача товарів. Ніяких підтверджуючих документів не надано. Номер контракту, вказаний в прайс-листі, не відповідає номеру контракту, за яким здійснюється митне оформлення товарів. Окрім того, в даному прайс-листі вказаний період його дії - з 01.04.2023, тоді як сам прайс- лист датований лише 17.05.2023. Окрім того, поданий прайс-лист надано для ТОВ «Даліс Автомотів Груп», що суперечить суті прайс-листа як пропозиції необмеженому колу покупців.
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.
З огляду на вказане, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023.
У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст.55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Митну вартість згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023 визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 Митного кодексу України (далі – МК України) на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні:
Товар №9 - 4,1918 євро за кг (МД від 17.04.2023 року №UA110170/2023/001206);
Товар №13- 4,2785 євро за кг (МД від 22.03.2023 року №UA205050/2023/21764);
Товар №53- 8,7968 євро за кг (МД від 02.05.2022 року №UA205050/2022/023327).
Митну вартість товарів №66, 67, 68, 69, 70, 71 визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в інвойсі від 22.05.2023 № 210519136 без урахування знижки, та з урахуванням вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Рівень митної вартості становить:
Товар №66: 472,5 євро (13,5 євро за шт);
Товар №67: 1375 євро (25 євро за шт);
Товар №68: 588 євро (4 євро за шт);
Товар №69: 380 євро (2 євро за пару);
Товар №70: 720 євро (4 євро за шт);
Товар №71: 900 євро (18 євро за шт, 32,7273 євро за кг)
З огляду на вищевказане, апелянт вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законними та обґрунтованими.
Крім того, згідно з поданими на підтвердження понесення витрат у зв`язку із залученням перекладача документами слідує, що загалом на переклад інвойса №210519157 понесено 10050 грн., прайс-листа - 1950 грн, інвойса №210519136 – 450 грн, митних декларацій країни відправлення – 1400 та 1525 грн.
З позиції апелянта, позивачем завищено розмір витрат на переклад документів у розмірі 18 990 грн, з огляду на мови, з яких здійснювався переклад, та питому вагу текстової інформації у документах, які підлягали перекладу, по відношенню до загальної її кількості на сторінці
Апелянт просив рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №460/27248/23 скасувати та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Волинською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
З огляду на наведене, суд першої інстанції констатував, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.
В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити повністю.
Також судом констатовано, що переклад документів і їх засвідчення нотаріусом здійснено позивачем для належного розгляду справи з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Відтак, судові витрати пов`язані з підготовкою до розгляду справи в сумі 18990,00 грн підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Волинської митниці.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.
06.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (Покупець) та компанією MEYLE AG, зареєстрованою в Федеративній Республіці Німеччина (Продавець) укладено контракт № UА2022/4 від 06.05.2022 (далі - Контракт).
Відповідно до пункту 1.1 Контракту предметом цього договору є продаж та поставка автомобільних запасних частин (далі - товар) продавцем, а також придбання та приймання цього товару покупцем.
У пункті 1.2. Контракту зазначено, що проданий і придбаний товар постачається партіями на протязі терміну дії цього договору. Асортимент, ціна і кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, терміни відвантаження визначаються сторонами в інвойсах на кожну поставку за даним договором. Ціни на однакові найменування можуть відрізнятися у зв`язку з наданням знижок відповідно до об`ємів, спеціальних пропозицій, сезонних знижок та інше.
Країною подальшого продажу товару є Україна (пункт1.3. Контракту).
Як передбачено у пункті 1.4. Контракту на умовах цього договору продавець може постачати рекламну продукцію на безповоротній основі.
Відповідно до пункту 2.1. Контракту загальна вартість договору складається з сум виставлених інвойсів.
У пункті 3.1. Контракту вказано, що по кожній поставці сторони домовляються про строки поставки, які підтверджуються у відповідних інвойсах на основі правил «Інкотермс 2020».
Пунктом 4.1 Контракту визначено, що оплата вартості товарів, відповідно до заявки на кожну партію товару здійснюється покупцем одним з наступних способів: 1) 100% передоплата у термін 30 днів з дати виставлення проформи-інвойса; 2) відстрочення платежу на термін 60 днів з дня виставлення інвойсу. Спосіб оплати вказується в інвойсі. Інвойс може передбачати інші терміни та порядок оплати ніж ті, що вказані в цьому пункті.
На виконання умов контракту продавець компанія «MEYLE AG» поставив ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» партію товару за інвойсом № 210519136 від 22.05.2023 на суму 887,10 Євро та партію товару за інвойсом № 210519157 від 22.05.2023 на суму 136 205,29 Євро на умовах СРТ Луцьк.
25.05.2023 з метою митного оформлення імпортованого товару позивачем подано до Волинської митниці митну декларацію № 23UA205050036936U3. Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є запасні частини для легкових автомобілів в асортименті, а також: сорочки для чоловіків, кофти з капюшоном, футболки, рукавички для механіків, кепки, накладки на крило автомобіля торгівельної марки «MEYLE», що загалом становлять 71 товарних позицій.
У поданій митній декларації позивачем була заявлена митна вартість товару в розмірі 5402811,11 грн (137092,39 Євро по курсу 39,41) відповідно до основного (першого) методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у відповідності до статей 57, 58 МК України.
До вказаної митної декларації декларантом долучені наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 210519136 від 22.05.2023, рахунок-фактуру (інвойс) № 210519157 від 22.05.2023, автотранспортну накладну СНІ/230519/0002 від 23.05.2023, декларацію про походження товару № 210519136 від 22.05.2023, декларацію про походження товару № 210519157 від 22.05.2023, контракт № UA2022/4 від 06.05.2022, декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером № 210519157 від 22.05.2023.
25.05.2023 за результатами розгляду митної декларації митний орган надіслав декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів. Повідомлення надіслано через наявні неточності та розбіжності у поданих документах.
На електронне повідомлення митниці декларантом надано відповідь за вих.363 від 26.05.2023, в якій декларант заперечив наявність розбіжностей в документах, поданих до митного оформлення. Також, позивачем додатково було надано відповідачу наступні документи: прайс-лист від 17.05.2023, експортні декларації країни відправлення, копії видаткових накладних № 1462901 від 12.09.2022, № 1001600 від 10.05.2023, № 957720 від 05.05.2023, № 977325 від 08.05.2023, № 891898 від 27.04.2023, № 960092 від 05.05.2023, № 604672 від 22.03.2023, № 546453 від 15.03.2023, № 615452 від 23.03.2023, № 937017 від 03.05.2023, № 975547 від 08.05.2023, № 822353 від 19.04.2023, № 6077 від 02.01.2023, № 1001896 від 10.05.2023.
26.05.2023 митним брокером позивача ПП «СІА-БРОК» ОСОБА_1 було надано заяву № 1/1 до митного органу про прийняття рішення щодо визнання митної вартості на підставі поданих документів.
26.05.2023 за результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000236/2.
В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що митна вартість не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме: в інвойсі від 22.05.2023 № 210519136 вказана знижка на товари, проте в умовах контракту від 06.05.2022 № UA2022/4 не вказані умови формування знижок, які безпосередньо впливають на числове значення митної вартості. Згідно ст.54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Окрім того, в п. 12 Контракту від 06.05.2022 № UA2022/4 вказана адреса отримувача: 35500, Рівненська обл., м. Радивилів, вул. 1. Франка, буд. 29Б, а в графі 2 CMR від 23.05.2023 № CHI/230519/0002- Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, 1. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту було запропоновано згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати: 1) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.
Декларантом було надано: договір оренди нерухомого майна від 01.10.2021 № 5/10-21, видаткові накладні, копії митних декларацій країни відправлення від 16.05.2023 № 23DE4851067609914 та № 23DE4851067772920, прайс-лист від 17.05.2023 року б/н, лист від одержувача товарів від 26.05.2023 № 363. Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві від 26.05.2023 № 1/1.
Пояснення умов формування знижки розміром 80% підкріплено лише листом від отримувача товарів. Ніяких підтверджуючих документів не надано. Номер контракту, вказаний в прайс-листі, не відповідає номеру контракту, за яким здійснюється митне оформлення товарів. Окрім того, в даному прайс-листі вказаний період його дії - з 01.04.2023, тоді як сам прайс-лист датований лише 17.05.2023.
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також, вимогами ч.6 ст.54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.
Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, та з урахуванням вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Рівень митної вартості товарів становить: Товар № 9 - 4,1918 Євро за кг (МД від 17.04.2023 № UA110170/2023/001206); Товар № 13 - 4,2785 Євро за кг (МД від 22.03.2023 № UA205050/2023/21764); Товар № 53 - 8,7968 Євро за кг (МД від 02.05.2022 № UA205050/2022/023327). Митну вартість товарів № 66, 67, 68, 69, 70, 71 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в інвойсі від 22.05.2023 № 210519136, та з урахуванням вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Рівень митної вартості становить: Товар № 66: 472,5 Євро (13,5 Євро за шт); Товар № 67: 1375 Євро (25 Євро за шт); Товар № 68: 588 Євро (4 Євро за шт); Товар № 69: 380 Євро (2 Євро за пару); Товар № 70: 720 Євро (4 Євро за шт); Товар № 71: 900 Євро (18 Євро за шт, 32,7273 євро за кг).
На підставі рішення про коригування митної вартості № UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023 Волинською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2023/032651, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 23UA205050036936U3 від 25.05.2023.
У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товару відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 14.03.12), здійснивши коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023.
26.05.2023 декларантом подано другу митну декларацію для митного оформлення товару № 23UA205050037399U8. При подачі декларації враховано вимоги рішення про визначення митної вартості товарів № UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023.
У графі 43 декларації зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом та порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.
Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів на суму 157996,82 грн, що відображено в графі «Подробиці розрахунків».
Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно із положеннями п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль  це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За приписами ст.ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частиною 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
За ч. 3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.
Отже, законодавцем визначено таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч. 3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України №2 від 13.03.2017 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
В пункті 2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Своєю чергою, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.
Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.
Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Передумовою для прийняття оскаржених рішень слугувала наявність розбіжностей в документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а саме:
В інвойсі від 22.05.2023 №210519136 вказана знижка на товари, проте в умовах контракту від 06.05.2022 №UA2022/4 не вказані умови формування знижок, які безпосередньо впливають на числове значення митної вартості;
В п. 12 Контракту від 06.05.2022 №UA2022/4 вказана адреса отримувача:35500, Рівненська область, м. Радивилів, вул. І. Франка, 29Б,  а в графі 2 CMR від 23.05.2023 №СНІ/230519/0002 – Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева, 1
Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.
Водночас, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією наступні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України: Для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до МД були подані такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №210519136 від 22.05.2023, рахунок-фактуру (інвойс) №210519157 від 22.05.2023, автотранспортну накладну СНІ/230519/0002 від 23.05.2023, декларацію про походження товару №210519136 від 22.05.2023, декларацію про походження товару №210519157 від 22.05.2023, контракт №UA2022/4 від 06.05.2022, декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером №210519157 від 22.05.2023.
Додатково на електронне повідомлення митниці від 25.05.2023 декларантом ндодатково надано відповідь за вих.363 від 26.05.2023; прайс-лист від 17.05.2023, експортні декларації країни відправлення, копії видаткових накладних №1462901 від 12.09.2022, №1001600 від 10.05.2023, №957720 від 05.05.2023, №977325 від 08.05.2023, №891898 від 27.04.2023, №960092 від 05.05.2023, №604672 від 22.03.2023, №546453 від 15.03.2023, №615452 від 23.03.2023, №937017 від 03.05.2023, №975547 від 08.05.2023, №822353 від 19.04.2023, №6077 від 02.01.2023, №1001896 від 10.05.2023.
Судом першої інстанції в повній мірі проаналізовано істотні умови контакту №UА2022/4 від 06.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (Покупець) та компанією «MEYLE AG», зареєстрованою в Федеративній Республіці Німеччина (Продавець), предметом якого був продаж та поставка автомобільних запасних частин (далі - товар) продавцем, а також придбання та приймання цього товару покупцем.
Зокрема, у п. 1.2 контракту, серед іншого визначено, що асортимент, ціна і кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, терміни відвантаження визначаються сторонами в інвойсах на кожну поставку за даним договором. 
Ціни на однакові найменування можуть відрізнятися у зв`язку з наданням знижок відповідно до об`ємів, спеціальних пропозицій, сезонних знижок та інше.
Також п. 1.4. Контракту передбачено, що на умовах цього договору продавець може постачати рекламну продукцію на безповоротній основі.
На виконання умов контракту продавець компанія «MEYLE AG» поставила ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» партію товару за інвойсом №210519136 від 22.05.2023 на суму 887,10 Євро та партію товару за інвойсом №210519157 від 22.05.2023 на суму 136205,29 Євро на умовах СРТ Луцьк.
При цьому, в інвойсі від 22.05.2023 №210519136 сторонами погоджено поставку рекламної продукції, передбачено знижку в розмірі 80%. Також визначено, що рекламною продукцією є сорочки поло L в кількості 20 шт, сорочки поло M в кількості 5 шт, сорочки поло S в кількості 5 шт, сорочки поло XL в кількості 5 шт, кофти з капюшоном L в кількості 30 шт, кофти з капюшоном M в кількості 10 шт, кофти з капюшоном XL в кількості 10 шт, кофти з капюшоном XXL в кількості 5 шт, футболки L в кількості 23 шт, футболки XL в кількості 24 шт, футболки чорні L в кількості 25 шт, футболки чорні M в кількості 4 шт, футболки чорні XL в кількості 25 шт, футболки чорні ХXL в кількості 46 шт, рукавички для механіків L в кількості 190 шт, кепки в кількості 180 шт, накладки на крило в кількості 50 шт.
Загальна вартість рекламної продукції становить 887,10 Євро.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умови формування знижок передбачені в пункті 1.2. Контракту №UА2022/4 від 06.05.2022, а тому саме інвойс є документом, який закріплює підсумки перемовини щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки повною мірою, а надання знижки за вищевказаними одиницями товару обумовлене у самому інвойсі.
Крім того, у даному випадку за контрактом від 06.05.2022 не встановлено ціни товару, оскільки обумовлено поставку товарів партіями впродовж усього терміну дії договору, а його асортимент, ціна та кількість  тощо визначаються сторонами у інвойсах. Умови встановлення знижок чітко обумовлені у п. 1.2 контракту від 06.05.2024 (в інвойсі).
Позивач справедливо зауважив, що встановлена в інвойсі від 22.05.2023 вартість товарів зі знижкою 80%, яка підлягала до сплати, не змінювалася, що виключає необхідність додаткового договірного оформлення.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами про те, що формування знижки не передбачає наявність будь-якого додаткового документального оформлення, крім як встановлення в інвойсі.
У наданому до митного оформлення інвойсі від 22.-5.2023, в якому визначено ціну до сплати покупцю міститься уся необхідна інформація для визначення митної вартості за ціною договору, жодних розбіжностей документи, які подані позивачем до митного оформлення не містили.

Крім викладеного, апеляційний суд погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою розбіжностям щодо того, що в п. 12 Контракту від 06.05.2022 вказана інша ніж в міжнародній транспортній накладній адреса  отримувача – позивача.
Так, в контракті №UА2022/4 від 06.05.2022, в п.3.1, обумовлено умови поставки товару FСА Хелм, якщо інше не вказано в інвойсі. При цьому, відповідно до інвойсів 22.05.2023 визначено умови поставки СРТ Луцьк, місце доставки - Луцьк, Волинська обл.
В СМR СНІ/230519/0002 від 23.05.2023 адреса фактичної доставки одержувача товару - Волинська обл., м.Луцьк, вул.Карбишева, 1, який є скалдським приміщенням позивача відповідно до договору оренди нерухомого майна №5/10-21 від 01.10.2021, який було надано позивачем митному органу, що підтверджується оскаржуваним рішенням
За умовами поставки СРТ фрахт/перевезення оплачено до (назва місця призначення) відповідно до правил Інкотермс 2020 продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару та одержати товар від перевізника в названому місці.
Зазначені обставини не суперечать умовам поставки товарів СРТ Луцьк, а відповідна CMR СНІ/230519/0002 від 23.05.202 містить повні і необхідні відомості щодо перевезення.
Своєю чергою, митний орган не наводить жодних обґрунтувань, яким чином зазначена обставина має вплив на правильність визначення декларантом митної вартості товару чи її складових.
При цьому, приписами МК України не передбачено, що СМR є джерелом відомостей про митну вартість товарів.
Доцільно зауважити, що  поставка товару на умовах СРТ передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені вартість товару та фрахт (транспортні витрати).
Відповідно до ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
А оскільки місцем призначення за умовами поставки СРТ є Луцьк, Україна, то Позивач не ніс жодних додаткових витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначений аргумент митного органу не може вважатися розбіжністю в поданих документах та не впливає на визначену декларантом митну вартість.          Апеляційний суд зазначає, що вказана в митній декларації №23UA205050036936U3 від 25.05.2023 ціна оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в інвойсах №210519136 від 22.05.2023 та №210519157 від 22.05.2023.
Суд першої інстанції вірно вказав, що конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом, а тому неповнота чи обмеженість відомостей прайс-листа не є обґрунтованою підставою, як для витребування в декларанта додаткових документів, так і коригування з цієї причини митної вартості.
Наданий позивачем до митного органу прайс-лист від 17.05.2023 містить чіткі відомості щодо пропонованого продавцем товару та його ціни, зокрема, артикул, опис товару, ціна одиниці товару на умовах поставки CPT Луцьк. Зазначення номера контракта відмінного від номера контракта, поданого до митного оформлення, за яким відповідний товар був поставлений продавцем не має будь-якого вливу на пропоновані у прайс-листах ціни на товари, оскільки за вказаними цінами товари експортуються продавцем на умовах поставки CPT Луцьк. Основним змістом прайс-листа, що може розглядатись як додатковий документ для підтвердження митної вартості товарів, є відомості про ціну товару, а водночас митний орган не вказує на наявність будь-яких розбіжностей в цінах, зазначених в інвойсах №210519136 від 22.05.2023 та №210519157 від 22.05.2023 на умовах поставки CPT Луцьк та відповідному прайс-листі. 
Вказівка у оскаржуваному рішенні митного органу на те, що прайс-лист датований 17.05.2023, тоді як у даному прайс-листі вказаний період його дії - з 01.04.2023 є безпідставним, оскільки з наданого прайс-листа слідує, що зазначені у ньому продавцем ціни на товари на умовах поставки CPT Луцьк є дійсними на період часу з 01.04.2023 по 30.07.2023. А сам прайс-лист наданий позивачу імпортером 17.05.2023, перед поставкою товарів. Водночас поставка товарів за інвойсами №210519136 від 22.05.2023 та №210519157 від 22.05.2023 здійснена саме в цей період часу і за цінами, вказаними у відповідних прайс-листах.
Також не можна залишити поза увагою те, що прайс-лист від 17.05.2023 виданий компанією «MEYLE AG», продавцем та виробником товару торгівельної марки «MEYLE», що є предметом поставки за контрактом №UA 2022/4 від 06.05.2022 року згідно інвойсів №210519136 від 22.05.2023 та №210519157 від 22.05.2023.
Варто зауважити, що прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, від 23.10.2020 у справі №810/690/17.
Із вищенаведеного слідує, що зазначені відповідачем розбіжності у поданих декларантом документах жодним чином не впливають на правильність визначення заявленої митної вартості та її складових, адже позивачем були спростовані можливі сумніви митного органу щодо зазначених розбіжностей, проте відповідач безпідставно та необґрунтовано не взяв це до уваги та не зазначив, яким чином зазначені розбіжності мають вплив на заявлену митну вартість і її складові.
Отже, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження.
Водночас, спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Також в ЄАІС ДФС України є відсутньою інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.
Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За змістом п .2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.
Як вірно вказав суд першої інстанції, у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. 
Графа 33 оскаржуваного рішення не містить інформації який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.
За таких обставин, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Разом з тим митний орган по митній декларації №23UA205050036936U3 від 25.05.2023 скоригував митну вартість не всієї партії товару, імпортованих за інвойсом №210519157 від 22.05.2023, наданої для митного оформлення, а лише її частини, а саме трьох позицій товару із 65 товарних позицій, що були заявлені до митного оформлення. 
При цьому інша її частина була розмитнена по митній вартості, заявленій Позивачем за основним методом за ціною договору. 
Такий підхід свідчить про те, що Відповідач фактично скоригував митну вартість на той товар, відносно якого у нього була наявна інформація про розмитнення за вищою ціною, а посилання на неточності та розбіжності носить виключно формальний характер. Однак, різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. 
Такої позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі №260/718/19 та від 27.04.2020 у справі №140/804/19. 
Разом з тим, митну вартість товарів №66, 67, 68, 69, 70, 71 (імпортованих за інвойсом від 22.05.2023 №210519136) митним органом визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в цьому ж інвойсі від 22.05.2023 №210519136, що суперечить положенням ст. 64 МК України про застосування резервного методу. 
Так, нормою ч. 2 ст. 64 МК України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях
За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.
Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.
Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.
Статтею 137 КАС України (частини третя, шоста-восьма) передбачено, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, факт надання послуг перекладача підтверджується перекладом документів, складених іноземною мовою, на українську мову, які містяться в матеріалах справи. 
На підтвердження понесення таких витрат позивачем долучено договір № 10 про надання послуг перекладу, укладений між ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» та ТОВ «Ла-Віта», рахунок № СФ-0000130 від 18.12.2023 (щодо перекладу інвойсу № 210519157 від 22.05.2023 та митної декларації MRN 23DE485106777292E0) на суму 13  890,00 гривень, рахунок № СФ-0000127 від 14.12.2023 (щодо перекладу прайс-листа від 17.05.2023, СMR CHI/230519/0002 від 23.05.2023, митної декларації MRN 23DE485106760991E4) на суму 5100,00 гривень, акт виконаних робіт № РА-0000131 від 18.12.2023, акт виконаних робіт № РА-0000128 від 14.12.2023.
Згідно з матеріалами справи 02.10.2023 між ТзОВ «Даліс Аутомотів Груп» (Замовник) та ТзОВ «Ла-Віта» (Виконавець) укладено договір № 10 про надання про надання послуг перекладу.
Здійснення позивачем оплати підтверджується платіжною інструкцією № 30758 від 20.12.2023 на суму 18  990,00 грн, призначення платежу - оплата за послуги зг. рахунку № СФ-0000130 від 18.12.2023, рахунку № СФ-0000127 від 14.12.2023.
На виконання ухвали суду від 01.12.2023 позивачем долучено до матеріалів справи офіційний переклад доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою, а саме: належним чином завірені копії інвойсу № 210519136 від 22.05.2023, СMR CHI/230519/0002 від 23.05.2023, MRN 23DE485106760991E4, прайс-листа від 17.05.2023, MRN 23DE485106777292E0, інвойсу № 210519157 від 22.05.2023 з нотаріальним посвідченням підпису перекладача.
Отже, з доказів, наявних у матеріалах справи вбачається, що переклад документів і їх засвідчення нотаріусом здійснено позивачем для належного розгляду справи з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Переклад документів замовлений позивачем на виконання вимог ухвали суду та наданий суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 у справі №160/7049/19 (К/9901/6449/20).
Доводи відповідача в цій частині не спростовують понесених позивачем судових витрат, їх розмір підтверджується письмовими доказами долученими до матеріалів справи, а тому покликання на їх неспівмірність є безпідставними.
Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що є протиправними дії відповідача щодо винесення рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000236/2 від 26.05.2023, яке підлягає скасуванню, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволено правомірно, а на підтвердження послуги письмового перекладу позивачем надано суду належним чином оформлені, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі №460/27248/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк