ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2025 року           справа №360/781/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 р. у справі  № 360/781/24 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,- 
                                                               ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила: 
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо здійснення з 01.05.2024 розрахунку розміру пенсії позивача по втраті годувальника без врахування ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.05.2024 перерахунок пенсії позивача по втраті годувальника, здійснивши розрахунок розміру пенсії з врахуванням ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, зарахувавши до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком №1 періоди роботи померлого годувальника з 23.07.1992 по 24.11.1992 – учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на шахті “Тошківська” Виробничого об`єднання “Первомайськвугілля”; з 07.12.1992 по 23.11.1994 – строкова військова служба; з 20.02.1995 по 18.02.1996 – учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею, з 19.02.1996 по 29.09.1998 – машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею, з 30.09.1998 по 31.12.1998 – учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею на шахті “Тошківська” Виробничого об`єднання “Первомайськвугілля”; з 27.02.2013 по 27.02.2013, з 01.06.2013 по 30.06.2013 – гірником очисного забою з повним робочим днем під землею, з 20.07.2014 по 31.07.2014, з 22.08.2014 по 31.08.2014, з 12.09.2014 по 30.09.2014, з 27.10.2014 по 31.10.2014, з 28.11.2014 по 30.11.2014, з 30.12.2014 по 31.12.2014, з 20.02.2015 по 28.02.2015, з 16.03.2015 по 31.03.2015, з 25.04.2015 по 30.04.2015, з 29.06.2015 по 30.06.2015, з 31.03.2016 по 31.03.2016, з 30.04.2016 по 30.04.2016, з 29.05.2016 по 31.05.2016, з 14.10.2016 по 31.10.2016, з 30.11.2016 по 30.11.2016, з 29.07.2017 по 31.07.2017, з 31.08.2017 по 31.08.2017, з 29.09.2017 по 30.09.2017, з 31.10.2017 по 31.10.2017, з 28.02.2018 по 28.02.2018, з 30.04.2018 по 30.04.2018, з 27.07.2018 по 31.07.2018, з 27.10.2018 по 31.10.2018, з 31.03.2019 по 31.03.2019, з 31.05.2019 по 31.05.2019, з 31.10.2020 по 31.10.2020 – машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ВП шахта “Тошківська” ДП “Первомайськвугілля”. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування періодів роботи  та періоду строкової військової служби до пільгового підземного стажу померлого годувальника ОСОБА_2 , та не проведення розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з врахуванням статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській  області провести ОСОБА_1 з 01.05.2024 перерахунок пенсії по втраті годувальника, здійснивши розрахунок розміру пенсії з врахуванням статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, зарахувавши до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком №1 періоди роботи померлого годувальника з 23.07.1992 по 24.11.1992 – учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на шахті “Тошківська” Виробничого об`єднання “Первомайськвугілля”; з 07.12.1992 по 23.11.1994 – строкова військова служба; з 20.02.1995 по 18.02.1996 – учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею, з 19.02.1996 по 29.09.1998 – машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею, з 30.09.1998 по 31.12.1998 – учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею на шахті “Тошківська” Виробничого об`єднання “Первомайськвугілля”; з 27.02.2013 по 27.02.2013, з 01.06.2013 по 30.06.2013 – гірником очисного забою з повним робочим днем під землею, з 20.07.2014 по 31.07.2014, з 22.08.2014 по 31.08.2014, з 12.09.2014 по 30.09.2014, з 27.10.2014 по 31.10.2014, з 28.11.2014 по 30.11.2014, з 30.12.2014 по 31.12.2014, з 20.02.2015 по 28.02.2015, з 16.03.2015 по 31.03.2015, з 25.04.2015 по 30.04.2015, з 29.06.2015 по 30.06.2015, з 31.03.2016 по 31.03.2016, з 30.04.2016 по 30.04.2016, з 29.05.2016 по 31.05.2016, з 14.10.2016 по 31.10.2016, з 30.11.2016 по 30.11.2016, з 29.07.2017 по 31.07.2017, з 31.08.2017 по 31.08.2017, з 29.09.2017 по 30.09.2017, з 31.10.2017 по 31.10.2017, з 28.02.2018 по 28.02.2018, з 30.04.2018 по 30.04.2018, з 27.07.2018 по 31.07.2018, з 27.10.2018 по 31.10.2018, з 31.03.2019 по 31.03.2019, з 31.05.2019 по 31.05.2019, з 31.10.2020 по 31.10.2020 – машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ВП шахта “Тошківська” ДП “Первомайськвугілля”.
У задоволенні інших позовних вимог відмовив. 
Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування скарги зазначає, що позивач вперше звернулась 12.12.2022 із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка передана за принципом екстериторіального призначення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.12.2022 № 122950002418 позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. 
При призначенні пенсії страховий стаж померлого годувальника було обчислено за даними Реєстру застрахованих осіб, оскільки заявницею до заяви від 12.12.2022 не долучено документи про страховий стаж померлого годувальника.
02.05.2024 позивач вдруге подала заяву про призначення/перерахунок пенсії, яка відпрацьована спеціалістами СП Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та головним спеціалістом з призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.05.2024 № 122950002418 позивачу у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, з 01.05.2024 проведено перерахунок пенсі відповідно до Закону № 1058.
Враховуючи лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 28.05.2024 № 2200-0306-9/51775 та лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.05.2024 № 1900-0305-9/26353, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розпорядженням від 21.06.2024 провело ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.05.2024 (копія розпорядження в матеріалах справи).
За результатом проведеного перерахунку страховий стаж померлого годувальника склав 48 років 8 місяців 6 років, в тому числі: пільговий стаж за Списком № 1 - 13 років 2 місяці, пільговий стаж на підземних роботах - 3 роки 4 місяці 3 дні, додатковий стаж - 11 років 11 місяців 19 днів.
Скаржник зазначає, що Відокремлений підрозділі «Шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» у якому працював позивач у спірний період розташований на території Попаснянської міської територіальної громади, яка є тимчасово окупованою російською федерацією територією України з 07.05.2022.
Пільговий стаж померлого годувальника обчислено за даними таблиці «Відомості по спецстажу» Реєстру застрахованих осіб.
Скаржник щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_2 періоди роботи на шахті «Тошківська» виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» з 23.07.1992 по 24.11.1992 та з 20.02.1995 по 31.12.1998, зазначає, що відповідно до пункту 5 Порядку № 22-1 для підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах додаються: довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку № 637; документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку № 442.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, або їх правонаступників (Додаток № 5).
Зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 періоди роботи на шахті «Тошківська» виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» з 23.07.1992 по 24.11.1992 та з 20.02.1995 по 31.12.1998 не можливо з огляду на те що: відповідно до пункту 5 Порядку № 22-1 до заяви від 02.05.2024 не долучено довідки, передбачені пунктом 20 Порядку № 637 (додаток № 5); за трудовою книжкою не можливо визначити характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номер, куди включається цей період роботи зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці, відсутня інформація про фактично відпрацьований час в шкідливих умовах праці, про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої, тощо).
Скаржник щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_2 періоди роботи у ВП «Шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 27.02.2013 по 27.02.2013, з 01.06.2013 по 30.06.2013 – гірником очисного забою з повним робочим днем під землею, з 20.07.2014 по 31.07.2014, з 22.08.2014 по 31.08.2014, з 12.09.2014 по 30.09.2014, з 27.10.2014 по 31.10.2014, з 28.11.2014 по 30.11.2014, з 30.12.2014 по 31.12.2014, з 20.02.2015 по 28.02.2015, з 16.03.2015 по 31.03.2015, з 25.04.2015 по 30.04.2015, з 29.06.2015 по 30.06.2015, з 31.03.2016 по 31.03.2016, з 30.04.2016 по 30.04.2016, з 29.05.2016 по 31.05.2016, з 14.10.2016 по 31.10.2016, з 30.11.2016 по 30.11.2016, з 29.07.2017 по 31.07.2017, з 31.08.2017 по 31.08.2017, з 29.09.2017 по 30.09.2017, з 31.10.2017 по 31.10.2017, з 28.02.2018 по 28.02.2018, з 30.04.2018 по 30.04.2018, з 27.07.2018 по 31.07.2018, з 27.10.2018 по 31.10.2018, з 31.03.2019 по 31.03.2019, з 31.05.2019 по 31.05.2019, з 31.10.2020 по 31.10.2020 – машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею, зазначає, що з урахуванням внесених постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2022 № 1058 до пункту 20 Порядку № 637, пільговий стаж позивача обчислено за даними таблиці «Відомості по спецстажу» Реєстру застрахованих осіб.
Щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_2 періоду проходження строкової військової служби з 07.12.1992 по 23.11.1994, скаржник зазначає, що в електронній пенсійній справі відсутні документи, передбачені пунктом 6 Порядку № 637 щодо підтвердження періоду проходження строкової військової служби.
У дублікаті трудової книжки серії та копії з копії трудової книжки серії померлого годувальника підстава запису про період проходження строкової військової служби внесена неповністю, а саме відсутня дата видачі військового квитка.
На час призову на строкову військову службу не передує робота за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Щодо обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 з урахуванням норм статті 8 Закону № 345, скаржник зазначає, що страховий стаж померлого годувальника складає 48 років 8 місяців 6 років, у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 13 років 2 місяці, пільговий стаж на підземних роботах - 3 роки 4 місяці 3 дні, додатковий стаж - 11 років 11 місяців 19 днів. Оскільки, пільговий стаж на підземних роботах, який обчислено за даними таблиці «Відомості по спецстажу» Реєстру застрахованих осіб складає 3 роки 4 місяці 3 дні, обчислити розмір пенсії з урахуванням статті 8 Закону № 345 підстав не має.
Також скаржник не погоджується з рішенням в частині стягнення судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до інформації зазначеної у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 01.12.2022, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
12.12.2022 позивач звернулась до відділу обслуговування громадян № 25 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила призначити пенсію у разі втрати годувальника та надала відповідні документи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, який розглядав заяву в порядку екстериторіальності,  від 15.12.2022 №122950002418 позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника з 23.06.2022.
02 травня 2024 року позивач звернулась з заявою про перерахунок пенсії в зв`язку з наданням додаткових документів.
Вказана заява в порядку екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням від 09.05.2024 №122950002418 позивачу у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, з 01.05.2024 проведено перерахунок пенсі відповідно до Закону №1058. 
У зв`язку з надходженням адвокатського запиту від 13.05.2024 №711 в інтересах позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області направлено лист від 16.05.2024 №1200-0304-9/13127 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо врахування пільгового стажу роботи за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб та про результати повідомити засобами електронного документообігу.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 28.05.2024 №2200-0306-9/51775 повідомило, що провідний спеціаліст головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_3 (U 22001-SOL) перебуває у відпустці та просило самостійно привести ЕПС №122950002418 у відповідність.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 29.05.2024 №1900-0305-9/26353 повідомило, що при повторному розгляді матеріалів ЕПС №122950002418 ОСОБА_1 встановлено, що для зарахування пільгового стажу померлого годувальника ( ОСОБА_2 ) долучено дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.01.2022 та довідки за формою ОК-5. За інформацією, наявною в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що зазначена в таблиці “Відомості по спеціальному стажу” довідки за формою ОК-5, ОСОБА_2 з 1999 по 2001, з 2008 по 2009 роки, з 2010 по 2022 працював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 (код підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ014А1, ЗПЗ014А2 — Закон України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” стаття 14, стаття 13 пункт “а” абзац перший).
З урахуванням всіх обставин, можливо врахувати пільговий стаж за списком №1 за періоди роботи з 1999 по 2001 роки, з 2008 по 2022 роки за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб форми ОК-5.
ЕПС №122950002418 ОСОБА_1 підлягає доопрацюванню головним спеціалістом ОСОБА_3 (U22001-SOL), з подальшим опрацюванням ГСП Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розпорядженням від 19.06.2024 провело ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.05.2024.
Страховий стаж ОСОБА_2 після перерахунку становив 48 років 8 місяців 6 днів, з яких 16 років 0 місяців 0 днів за Списком №1.
В матеріалах справи наявні: копія трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 23.07.1992, дублікат трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 04.01.2022 та індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Дослідженням змісту трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 23.07.1992 та її дублікату  серії НОМЕР_2 від 04.01.2022 судом встановлено, що у ній наявні записи щодо роботи ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 23.07.1992 у періоди:
-з 23.07.1992 по 24.11.1992 – учень електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на шахті “Тошківська” Виробничого об`єднання “Первомайськвугілля”; 
-з 07.12.1992 по 23.11.1994 – проходив строкова військову службу (військовий квиток № НОМЕР_4 ); 
-з 20.02.1995 по 18.02.1996 – учень машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею;
-з 19.02.1996 по 29.09.1998 – машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею;
-з 30.09.1998 по 31.12.1998 – учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею на шахті “Тошківська” Виробничого об`єднання “Первомайськвугілля”;
-з 14.05.2008 по 22.06.2022  працював з повним робочим днем під землею у ВП шахта “Тошківська” ДП “Первомайськвугілля”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Отже, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1058-IV.
Згідно статті 1 Закону № 1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Довічна пенсія (ануїтет) - пенсійна виплата за рахунок коштів, що обліковуються на накопичувальному пенсійному рахунку застрахованої особи, а у випадках, передбачених законом, - на індивідуальному пенсійному рахунку учасника недержавного пенсійного фонду, сума та порядок виплати якої визначаються в договорі страхування довічної пенсії, укладеному із страховою організацією, що сплачується особі після досягнення нею пенсійного віку, передбаченого цим Законом, або членам її сім`ї чи спадкоємцям у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно частини 1 статті 9 Закону № 1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За статтею 10 Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 16 цього Закону, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 36 Закону № 1058пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Відповідно до частини 2 статті 36 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Частиною 3 статті 36 Закону № 1058 встановлено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками (частина 1 статті 37 цього Закону).
Тобто за вказаними законодавчими нормами, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.
Як встановлено ст. 38 Закону № №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із  частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
За положенням частини  1 та 2 статті 10 зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Верховний Суд у справах №345/4616/16 (постанова від 20.11.2018), №345/4570/16-а (постанова від 06.02.2019), №345/4462/16-а (постанова від 05.12.2019), №345/3954/16-а (постанова від 11.07.2019) та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Отже, Закон України  «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах за Списком №1, чоловіки - не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок встановлюється у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вказані норми не передбачають окремого звернення особи для їх застосування, оскільки визначають мінімальний розмір пенсії, який відповідач зобов`язаний застосовувати при обрахунку розміру пенсії відповідним особами на яких розповсюджується положення законодавства.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається:
1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
За пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII з урахуванням  рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:  працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням  рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.
За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією. 
При цьому, право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV -  не менше 20 років.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній трудовий стаж   встановлюється   на  підставі   інших  документів, виданих за місцем роботи,  служби,  навчання,  а  також  архівними установами. 
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.
Також, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.
Відповідно до п. 2.23 Порядку, При поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Підпунктом 2, 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу). 3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
За п. 3.3 Порядку, орган,  що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача (копія трудової книжки серії НОМЕР_3 від 23.07.1992, дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.01.2022) містить дані для визначення зазначених періодів в якості  пільгового стажу. 
Записи у трудових книжках виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами начальників відділів кадрів відповідних підприємств та скріплені їх печатками, наявні записи про проведення атестації робочих місць, тому у органів ПФУ відсутні підстави неврахування зазначеного в трудовій книжці пільгового стажу для обчислення пенсії померлого чоловіка позивача.
Отже, пільговий стаж роботи померлого чоловіка позивача повинен враховуватися на підставі його трудової книжки, оскільки вона містить всі необхідні записи щодо пільгового характеру роботи  за весь період на підземних роботах.
Відповідач  як на підставу не зарахування до стажу спірного періоду роботи, посилався на відсутність сплати страхових внесків, з цього приводу суд зазначає, що за вимогами законодавства, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Так, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у  справі № 560/4616/20,  від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.
Також, на позивача не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок подання підприємством документації обліку спеціального стажу та сплати внесків, отже вказані обставини  не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. 
Щодо посилання відповідача на відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її несвоєчасне проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 по справі №227/545/17.
Крім того як вже зазначалось відомості про проведення атестації робочих місць містяться у трудовій книжці.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду проходження чоловіком позивача військової (строкової) служби, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. «а», «в» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, за вимогами законодавства, час проходження військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.
Із відомостей наявних у трудовій книжці ОСОБА_2 , він з 07.12.1992 по 23.11.1994 – проходив строкову військову службу (військовий квиток № НОМЕР_4 ).
На момент призову він (годувальник) працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та його було звільнено з роботи у зв`язку з  призовом на військову службу.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування періоду військової служби позивача, проходження якої не заперечується відповідачем до стажу.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування спірних періодів роботи до спеціального стажу позивача.
Таким чином, матеріали справи містять усі належні та передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, які підтверджують  роботу померлого годувальника.
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46  Конституції України  кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи до стажу (пільгового) роботи.
Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, померлий годувальник мав достатній  пільговий стаж за Списком, що дає право для розрахунку розміру пенсії відповідно до приписів статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.
Щодо посилання апелянта на необґрунтоване стягнення судом першої інстанції судових витрат, суд зазначає наступне.
За ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовні вимоги задоволені, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати понесені ним.
За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. 308,  311,  313,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд,-
                                                                 ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 р. у справі № 360/781/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 30 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   А.В. Гайдар

                                                                                                           І.В. Сіваченко