ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           24 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 405/5903/24	

Головуючий суддя І інстанції – Волоткевич А.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                     суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу     ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2024 року в адміністративній справі №405/5903/24 за позовом   ОСОБА_1  до   ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до   ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/9188 від 05.08.2024 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП України та закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено частково.
Скасовано постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 № 1/9188 від 05.08.2024 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП України та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позову було відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з огляду на доущене позивачем адміністративне правопорушення, яке охоплюється змістом ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач при винесенні спірної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені законодавством, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, 27.07.2024 Уповноваженою особою, капітаном ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 , за його присутності, складено протокол №1/8924 від 27.07.2024 про вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 78).
Відповідно до наведеного протоколу, позивач 27.07.2024 року в порушення приписів п. 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 та ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав при собі військово-облікового документу.
ОСОБА_1 під особистий підпис 27.07.2024 вручено повідомлення № 515 про розгляд справи про адміністративне правопорушення за вищезазначеним протоколом на 05.08.2024 на 16:00 год.
02.08.2024 позивачем поштою направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлення про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке отримано відповідачем 05.08.2024, у зв`язку з тим що позивач перебуває на лікуванні з діагнозом порушення серцевого ритму та спинний синдром без іррадіації болю (а.с. 42-46).
05.08.2024 в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1/9188 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 20 000,00 грн. (а.с. 47-49).
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеної  постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, втім суд не може підміняти собою територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таких відповідачем, в тому числі позбавлення позивача можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, статтями 59, 63 Конституції України.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
З приписами ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Згідно ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як видно з матеріалів справи, підставою для прийняття спірної постанови були висновки відповідача про недотримання позивачем ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відсутність у нього при собі військово-облікового документу.
Відповідно до позовної заяви позивача, останній посилається на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи видно, що позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи до ІНФОРМАЦІЯ_6 в день розгляду справи 05.08.2024, про що свідчить витяг із сайту Укрпошти (а.с. 46).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача про отримання повідомлення позивача про відкладення розгляду справи вже після засідання та розгляду справи, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження часу отримання вказаного пояснення ІНФОРМАЦІЯ_7 . При цьому, при прийнятті документів ІНФОРМАЦІЯ_7 не позбавлений можливості при проставлені відмітки про отримання зазначати не тільки дату, а й час прийняття кореспонденції.
Крім того, з матеріалів справи видно, що у повідомленні № 515 від 27.07.2024 про запрошення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначено дату та час розгляду адміністративного правопорушення – 05.08.2024 о 16:00. В той же час розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відбувся 05.08.2024 о 15:00, про що зазначено в оскаржуваній постанові (а.с. 47 зворот).
Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Також, суд під час розгляду даної справи враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів та пояснень, надання можливості скористатись правовою допомогою адвоката.
Як видно з матеріалів справи, відповідачем не надано позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, а тому особою, яка винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення було порушено гарантоване ст. 59, 63 Конституції України право на захист.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка вчасно подала клопотання про відкладення розгляду справи, і не розгляд такого клопотання під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Відтак, не надання можливості участі в розгляді справи особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та не розгляд вчасно поданого клопотання про відкладення розгляду справи такої особи при розгляді справи є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення такою, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Отже, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому спірна постанова підлягає скасуванню та надісланням справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України).
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, на переконання колегії суддів, не заслуговують на увагу, тому як не мають правового значення для правильного вирішення справи.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2024 року в адміністративній справі №405/5903/24 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та  оскарженню не підлягає на підставі ч. 3 ст. 272 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва