Справа № 734/4681/24 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/47/25 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого судді      Салая Г.А. 
з участю захисника     Хуторненка І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року, 

                                В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у відмові його від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як особи, яка 06 жовтня 2024 року о 10 год. 41 хв. у с. Лемеші Чернігівського району та області по вул. Магістральна, 7, керувала транспортним засобом «Dacia Sandero», д. н .з. НОМЕР_1 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за неповного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що зупинка транспортного засобу була безпідставною, а тому й вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не може вважатися правомірною. Звертає увагу, що жодних ознак алкогольного сп`яніння в нього не було. Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги, захисник вказує на те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.  
Із матеріалів справи, пояснень захисника, а також доводів апеляційної скарги вбачається, що вона обґрунтована. 
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 і була присутньою під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням її чоловіка, пояснила, що в поліцейських не було приладу «Драгер», а направлення на освідування в заклад охорони здоров`я ОСОБА_1 останніми не надавалось. 
Її чоловік був змушений самостійно поїхати до лікарні, де йому відмовили в проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння через відсутність працівників поліції: останні до закладу охорони здоров`я не приїхали. 
ОСОБА_1 почав телефонувати  на спецлінію «102» з проханням направити поліцейських до закладу охорони здоров`я, однак на його звернення ніяк не відреагували. 
Аналогічні показання надали суду як свідок ОСОБА_3 , який був присутній на місці подій, так і свідок ОСОБА_4 , яка була очевидцем подій у лікарні.   
Медична сестра ОСОБА_5 підтвердила наведені вище показання інших свідків у частині того, що відбувалося в закладі охорони здоров`я, та, зокрема, зазначила, що дійсно відмовила ОСОБА_1 в проведенні освідування через відсутність працівників поліції.   
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що в цьому конкретному випадку не було безумовної відмови водія – ОСОБА_1 – від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції не забезпечив всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи та ухвалив необґрунтоване судове рішення про накладення стягнення, яке підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу задовольнити.
Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай