КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 758/16051/24
№ апеляційного провадження: 33/824/2296/2025 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
15 квітня 2025 року                                                                                                 м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Густяка Михайла Анатолійовича в інтересах  ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року під головуванням судді Казмиренко Л.В., про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, за ст. 173 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.
Судом встановлено, що 03 грудня 2024 року, о 09 год 45 хв, за адресою: м. Київ, вул. Волоська, 2 ОСОБА_1 застосовувала образливі вислови та нахабно себе поводила стосовно працівника поліції інспектора ОСОБА_2 та здійснила удар по службовому планшету, телефону, які перебували в руках інспектора номерними знаками свого автомобіля біля житлового будинку, на зауваження не реагувала, чим порушила громадський порядок. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП як вчинення дрібного хуліганства.
 
Не погодившись з указаною постановою, 14 березня 2024 року адвокат Густяк М.А. в інтересах  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, а провадження у справі закрити.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов  неправильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.
 
Вважає, що описані дії в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, а також долучений відеозапис вказують на відсутність складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.
 
Вказує, що склад адміністративного правопорушення має містити умисел, в той час наявні докази у справі свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на порушення громадського порядку і спокою інших громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе  іншим громадянам, суспільству, державі не встановлено.
 
Посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення ГП №524222 від 03 грудня 2024 року не розкриті наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, настання яких прямо передбачене диспозицією ст. 173 КУпАП, відсутні відомості про свідків.
 
Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.
 
ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином.
 
Перевіривши та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
 
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Так, статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. 
 
У розумінні положень ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок. 
 
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. 
 
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою. 
 
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку, роботи підприємств, установ та організацій, а безпосереднім об`єктом протиправного посягання є громадський порядок та спокій громадян. 
 
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад). 
 
При цьому, визначальним критерієм для усіх цих випадків є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення правопорушника нав`язати свою волю, а точніше свавілля. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, та особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства. При цьому, правопорушник усвідомлює, що його дії протиправні, він передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
 
Як вбачається, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №524222 від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_1 03 грудня 2024 року о 09 год 45 хв, за адресою: м. Київ, вул. Волоська, 2, застосовувала образливі вислови та нахабно себе поводила стосовно працівника поліції інспектора ОСОБА_2 та здійснила удар по службовому планшету, телефону, які перебували в руках інспектора номерними знаками свого автомобіля біля житлового будинку, на зауваження не реагувала, чим порушила громадський порядок. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП як вчинення дрібного хуліганства (а.с. 2).
 
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, вона підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №524222 від 03 грудня 2024 року (а.с. 2); даними протоколу затримання АЗ №140984 від 03 грудня 2024 року (а.с. 4); долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 5).
 
Вказані вище докази, дослідженні судом апеляційної інстанції, є належними та допустимими, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. 
 
Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про порушення, допущені працівниками поліції  про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків, оскільки вони є безпідставними.  
 
Відповідно до матеріалів, свідки до участі у справі не залучалися.
 
За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться у присутності двох свідків лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Відтак, долучений відеозапис є самостійним засобом доказування події адміністративного правопорушення. 
 
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення й суд його оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
 
Більше того, підписавши протокол про адміністративне правопорушення, будь-яких заперечень щодо його складення не надала. До того ж дії працівників поліції в установленому законом порядку не оскаржено.
 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП. 
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є законною та обґрунтованою.
 
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Густяка М.А. в інтересах ОСОБА_1 відсутні, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року - без змін.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу адвоката Густяка Михайла Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 173 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А. Слюсар