ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/10894/24                                                                     Суддя першої інстанції: Валентина ОРЛЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 травня 2025 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Штульман І.В.,
суддів                              - Мельничука В.П., Черпака Ю.К.,
при секретарі                    - Рожок В.В.,
за участі                    - Желізняк Ю.В.,- представника відповідача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернулася в Черкаський окружного адміністративного суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач; ГУ НП в Черкаській області) про:
- визнання протиправною бездіяльність щодо невстановлення, ненарахування і невиплати їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за один день служби - 13 жовтня 2017 року;
- визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання оновленого грошового атестату;
- зобов`язання встановити, нарахувати та виплатити їй надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за один день служби - 13 жовтня 2017 року; 
- зобов`язання ГУ НП в Черкаській області підготувати та надати їй оновлений грошовий атестат, з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за день служби - 13 жовтня 2017 року.
Свою позицію позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що при її звільненні зі служби в поліції відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період служби - 13 жовтня 2024 року, зважаючи на те, що вона під час проходження служби у зазначений день мала доступ до державної таємниці, а тому має право на встановлення їй відповідної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що стало підставою для її звернення з позовом до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із цим позовом в адміністративній справі №580/10894/24.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Черкаській області щодо невстановлення, ненарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків за період служби за 13 жовтня 2017 року;
- зобов`язано ГУ НП в Черкаській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період служби за 13 жовтня 2017 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. Представник ГУ НП в Черкаській області звернув увагу, що для встановлення, нарахування та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з огляду на приписи Закону України від 21 січня 1994 року №3855-ХІІ «Про державну таємницю» (далі - Закон №3855-ХІІ), Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 (далі - Положення №414) та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 (далі - Порядок №260), необхідною умовою є постійність праці з відомостями, що становлять державну таємницю. Водночас, відносно позивача ОСОБА_1 не надходили мотивовані рапорти щодо її роботи з документами в умовах режимних обмежень та накази керівника про встановлення та виплату надбавки, рапорт керівника структурного підрозділу, письмові погодження з режимно-секретним підрозділом відповідного органу не видавалися. Представник відповідача вважає, що оскільки ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції 13 жовтня 2017 року, то право на виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень могло виникнути лише в період проходження служби, а саме до 13 жовтня 2017 року. 
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
21 травня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про апеляційний розгляд у її відсутності.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в оскаржуваній частині, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу представника ГУ НП в Черкаській області необхідно залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року - без змін, виходячи з наступного.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №580/5754/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року, позов задоволено повністю:
- визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Черкаській області щодо невстановлення, ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків за період служби з 10 лютого 2017 року до 12 жовтня 2017 року; 
- зобов`язано ГУ НП в Черкаській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1  надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період служби з 10 лютого 2017 року до 12 жовтня 2017 року.
В мотивувальній частині вищезгаданого рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №580/5754/23, зазначено: « ОСОБА_1 проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області з 10.02.2017 по 13.10.2017. Так, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 10.02.2017 № 60 о/с позивач призначена оперуповноваженим відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 24.02.2017 №70 о/с позивач призначена старшим інспектором з режиму секретності управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з 24.02.2017 року, звільнившись з посади оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи цього ж підрозділу. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.10.2017 № 274 о/с позивач звільнена зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію». З грошового атестату №174 вбачається, що позивачу до 02 січня 2017 року була встановлена надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% (а.с.229). Під час проходження служби в поліції позивач мала допуск до державної таємниці за формою «два» на підставі розпорядження Управління Служби безпеки України УСБУ в Черкаській області від 15.02.2014 №20/Д, що суд встановив із листа ГУНП в Черкаській області від 26.05.2023 №13/К-112».
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , будучи інвалідом другої групи з 03 квітня 2018 року, звернулася до ГУ НП в Черкаській області із заявою, в якій просила видати оновлений грошовий атестат з урахуванням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №580/5754/23.
Листом від 19 листопада 2024 року №68447-2024 ГУ НП в Черкаській області на вказану заяву надано відповідь, в якій зазначено, що відсутні підстави для видачі оновленого грошового атестату, оскільки грошовий атестат видається з підстав визначених пунктами 2, 3 Розділу 9 Порядку №260. Відповідач повідомив позивача, що грошовий атестат на ім?я ОСОБА_1 №50 виготовлений в одному екземплярі 19 квітня 2018 року та переданий до сектору з питань пенсійного забезпечення для подальшого призначення пенсії, копії не зберігаються.
Вважаючи протиправною відмову ГУ НП в Черкаській області у нарахуванні та виплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу та у наданні оновленого грошового атестату з врахуванням проходження нею служби і 13 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 звернулася в Черкаський окружний адміністративний суд з цим позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність шляхом не встановлення, не нарахування та невиплати позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків посадового окладу за проходження служби 13 жовтня 2017 року, а тому позовні вимоги в цій частині належать до задоволення. Водночас, суд перщої інстанції відмітив, що функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів покладено на уповноважені структурні підрозділи.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.
Вищезазначеним рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року по справі №580/5754/23 достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 під час проходження служби у відповідача мала доступ до державної таємниці за формою «два». Службу проходила до 13 жовтня 2017 року (включно). Представник відповідача підтвердила в судовому засіданні, що 13 жовтня 2017 року було робочим днем для позивача.
Займана ОСОБА_1 посада передбачала роботу в умовах режимних обмежень та надбавку в розмірі 15%.
Таким чином, позивач мала допуск до державної таємниці, а характер її роботи передбачав роботу по забезпеченню режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, що, в свою чергу, є підставою для отримання ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень і 13 жовтня 2017 року.
Щодо посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 пропущено місячний строк звернення до суду з даним позовом, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.
Касаційний адміністративний суд Верховного Суду 06 квітня 2023 року ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, предметом спору якої також є недотримання законодавства про оплату праці. У вказаному рішенні сформовано наступні висновки: «До 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності». 
Отже, у рішенні від 06 квітня 2023 року по зразковій справі №260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає цей висновок застосовним й до спірних правовідносин, оскільки предметом спору в частині оскарження є встановлення, нарахування та виплата ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за один день служби - 13 жовтня 2017 року. 
Періодом спірних правовідносин у цій справі є один день - 13 жовтня 2017 року, тобто коли частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. 
На думку колегії суддів апеляційного суду, поновлюючи позивачу строк звернення до адміністративного суду із цим позовом суд першої інстанції правильно врахував, що право на звернення в даному випадку не обмежено будь-яким строком (частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній до 19 липня 2022 року) 
Враховуючи викладене вище, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не встановлення, не нарахування та не виплати позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків посадового окладу за проходження служби 13 жовтня 2017 року, а тому суд першої інстанції правильно встановив, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині необхідно задовольнити.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача висновки суду не спростовують. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242-244, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі №580/10894/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                      І.В. Штульман 

Судді                                                                                          В.П. Мельничук

                                                                                                    Ю.К. Черпак

Повний текст складено « 22» травня 2025 року.