КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  № 756/8439/21
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/9614/2024                                                                                                                                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
9 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                                   судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                   суддів                                  Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
                                  при секретарі                       Кононовій Н.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2023 року (суддя Диба О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» про захист прав споживача та визнання договору недійсним,
      встановив:
 
у травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила скасувати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 6 червня 2016 року, оформлене протоколом № 1 від 6 червня 2016 року, яким було затверджено умови договору з управителем будинку - ТОВ «Управляючи компанія «Затишна оселя», обрано уповноважених осіб співвласників багатоквартирного будинку під час укладення з управителем будинку договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та визначені повноваження управителя багатоквартирного будинку; та визнати недійсним договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком б/н від 25 липня 2017 року між ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .
Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що вона є мешканкою квартири АДРЕСА_2 . Відповідач пред`явив їй вимоги про сплату комунальних послуг за утримання будинку та прибудинкової території із розрахунку 6,33грн за квадратний метр, не зрозуміло якої площі.
Позивачка зазначала, що 6 червня 2016 року начебто були проведені збори співвласників багатоквартирного будинку, результати яких було оформлено протоколом № 1 від 6 червня 2016 року, згідно якого рішенням цих зборів вирішено визначити управителем цього багатоквартирного будинку ТОВ «Затишна оселя» та визначено уповноважених осіб з числа співвласників будинку для укладення договору з управителем: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які 25 липня 2017 року уклали з ТОВ «Затишна оселя» відповідний договір. 31 липня 2017 року зазначений багатоквартирний будинок був переданий з балансу ТОВ «Експлуатаційна компанія» на баланс ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя». Згідно п. 3.1 цього договору ціна 
                                                                                  
послуги становить 4,83грн за 1 квадратний метр, однак на підставі п. 8.1 договору, з 1 жовтня 2018 року тариф було змінено з 4,83грн на 6,33грн за 1 квадратний метр, за умови сплати послуги до 20 числа наступного за розрахунковим місяця та 6,56грн у разі сплати після 20 числа.
Позивачка вважала, що всупереч положенням статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», їй не було вручено повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників не пізніше, ніж за 10 днів до дати проведення зборів у письмовій формі або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення. Крім того, рішення про обрання управителя багатоквартирного будинку та визначення уповноважених осіб на укладення ним договору на утримання будинку не було в установленому законом порядку надіслано чи передано на зберігання виконавчому комітету Київської міської ради, який мав у свою чергу розмістити резолютивну частину такого рішення на своєму офіційному веб-сайті.
Позивачка вважала, що особи, які були визначені начебто рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , яке оформлене протоколом від 6 червня 2016 року, взагалі не мали повноважень на укладення такого договору, що є підставою для визнання його недійсним.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 3 серпня 2023 року позовну вимогу про скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 6 червня 2016 року, оформлене протоколом № 1 від 6 червня 2016 року, залишено без розгляду.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права, з одночасним спотворенням судом фактичних обставин справи, які були встановлені під час судового розгляду.
Позивачка вважає, що сторони оспорюваного нею договору не мали повноважень на його укладення, оскільки він стосується утримання багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території, яка прилягає до цього будинку, однак прибудинкова територія не перебуває у власності чи користуванні учасників договору, а знаходиться у власності територіальної громади міста Києва.
Позивачка зазначає, що списки згрупованих відправлень рекомендованих листів ТОВ «Експлуатаційна компанія» не є належним доказом у справі, оскільки дане товариство не займалось організацією проведення загальних зборів та не було підписантом оспорюваного договору.
Також позивачка стверджує, що під час проведення голосування на загальних зборах та письмового опитування мало місце здійснення штучного маніпулювання персональними даними співвласників багатоквартирного будинку, зокрема одні і ті самі особи зазначені як такі, що брали участь і в голосуванні на загальних зборах і в письмовому опитуванні, для імітування наявності належної кількості голосів для вирішення питань порядку денного.
Позивачка зазначає, що з аналізу протоколу загальних зборів № 1 від 6 червня 2016 року та відповідних листків опитування мешканців слідує, що в голосуванні на загальних зборах приймали участь мешканці будинку, у володінні яких перебуває 3093,88кв.м будинку, а у письмовому опитуванні - 8197,37кв. м, отже загальна площа, що перебуває у власності осіб, які висловили свою думку щодо визначення управителя та укладення з ним 
                                                                                  
відповідного договору через уповноважених осіб, становить  - 11 291,25кв.м, тому, оскільки загальна площа усіх квартир та нежитлових приміщень складає 64 426,69 кв.м, під час такого голосування був відсутній кворум, передбачений абз. 2 п. 14 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Позивачка вважає, що договір від 25 липня 2017 року було підписано від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 особами, які не мали будь-яких повноважень на вчинення такої дії, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку та тягне за собою недійсність такого договору.   
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, двічі свого представника у судове засідання не направив, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.  
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2 .
25 липня 2017 року між ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» та визначеними рішенням загальних зборів, оформленим протоколом №1 від 06.06.2016, уповноваженими особами укладено договір без номеру про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 , за умовами якого управитель зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язалися оплачувати управителю зазначену послугу згідно вимог законодавства та умов цього договору.
Договором була визначена ціна послуги у розмірі не більше 4,68грн на місяць за 1кв.м при сплаті до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим та 4,83грн за 1кв.м при сплаті після 20-го числа. 
З 01.10.2018 ціна послуги була змінена на 6,33грн на місяць за 1кв.м при сплаті послуги до 20 числа та 6,56грн при оплаті послуги після 20 числа.
Листом ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» від 29.11.2017 на адресу Київської міської державної адміністрації відповідачем направлено на зберігання примірник протоколу №1 (оригінал) зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а також копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25.07.2017.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою заявлені вимоги про визнання недійсним договору від 25 липня 2017 року, однак, позовні вимоги пред`явлені тільки до управляючої компанії, а інші сторони договору до участі у справі не залучені.
Суд першої інстанції зазначив, що звертав увагу позивачки на вказані обставини, проте позивачка наполягала на тому, що визначений нею відповідач є належним, а інших відповідачів до участі у справі залучати не потрібно.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про наступне.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній 
                                                                      
співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Суд першої інстанції зазначив, що клопотання про залучення до участі у справі всіх сторін спірного договору позивачкою було заявлено після закінчення підготовчого засідання, при цьому позивачкою не було обґрунтовано неможливість подання такого клопотання у строки, визначенні ЦПК України, тому суд залишив таке клопотання без розгляду.
Апеляційна скарга не містить доводів незаконності ухвали суду.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17. Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20).
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17).
Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта статті 202 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 670/23/18 зазначено, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору, як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України».
                                                                       
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (зокрема, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20).
У справі, що переглядається, позивачка просить визнати недійсним договір, укладений 25 липня 2017 року між ТОВ «Управляючи компанія «Затишна оселя» та представниками співвласників будинку АДРЕСА_1  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Разом з цим, зазначених представників співвласників будинку до участі у справі позивачкою залучено не було.
Оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору, так як позивачкою не залучено до участі у справі всіх сторін спірного договору.
            Доводи апеляційної скарги з приводу неправомірності проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та прийнятого рішення, яке оформлене протоколом № 1 від 6 червня 2017 року, не підлягають розгляду апеляційним судом, так як під час розгляду справи судом першої інстанції позивачка просила залишити без розгляду позовні вимоги про скасування рішення загальних зборів, яке оформлене протоколом № 1 від 6 червня 2017 року, і ухвалою суду від 3 серпня 2023 року вони залишені судом без розгляду.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
            Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги під час апеляційного перегляду не встановлено.
            Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення,  рішення Оболонського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2023 року -  без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 5 травня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                                Т.І. Ящук