П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/19793/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І., 
за участю секретаря: Мунтян С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі №420/19793/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів щодо звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
У С Т А Н О В И В:
24.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області №1446 від 06.06.2024 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області”, яким до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області №922 о/с від 21.06.2024 “По особовому складу”, яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, відповідно до Закону України “Про Національну поліцію” звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції);
- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з 21.06.2024;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з 21.06.2024 по день ухвалення рішення суду.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує про порушення його права на ознайомлення з матеріалами службового розслідування. Також, ОСОБА_1 зазначає про порушення процедури проведення дисциплінарного провадження, адже деякі члени дисциплінарної комісії приймали безпосередню участь у проведенні процесуальних дій в рамках кримінального провадження, з урахуванням матеріалів якого ОСОБА_2 власне й притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Крім того, на думку ОСОБА_1 , в межах проведення службового розслідування дисциплінарною комісією самостійно не було зібрано жодного доказу, який би міг свідчити про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Усі матеріали службового розслідування дублюють матеріали кримінального провадження. Як стверджує ОСОБА_3 , в його діях немає складу дисциплінарного проступку, а наведені суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному акті індивідуальної дії обґрунтування є лише припущеннями. До того ж, позивач зазначає, що інкриміновані йому порушення не містять причинного зв`язку із вчиненими діями та наслідками. 
Не погодившись із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами Головним управлінням Національної поліції в Одеській області до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує, що службове розслідування було проведено у повній відповідності із законодавчими приписами та передбаченої процедури. Позивачу було запропоновано ознайомитись із матеріалами службового розслідування. Однак, таким правом він не скористався. Як стверджує відповідач, ОСОБА_1 повторно вчинено дисциплінарний проступок за який цілком правомірно застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції. Вчинення такого дисциплінарного проступку підтверджується матеріалами дисциплінарної справи. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі №420/19793/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
Приймаючи означене рішення судом першої інстанції виходив із того, що висновок службового розслідування повністю ґрунтується лише на повідомленні про підозру позивачу та відображає лише факти зазначені та викладені у цьому процесуальному документі. У висновку відсутні будь-які інші докази чи данні, які б свідчили про вчинення дисциплінарного проступку та були встановлені під час службового розслідування, і які були б достатніми для прийняття рішення про його наявність без посилання на підозру. Як установлено окружним адміністративним судом, у діях ОСОБА_1 немає складу дисциплінарного проступку. Оскільки повідомлення про підозру не є доказом вчинення злочину чи дисциплінарного проступку, висновок службового розслідування, до закінчення судового слухання у справі по обвинуваченню ОСОБА_1 та інших, є передчасним. Крім того, суд першої інстанції вказав, що за своїми посадовими обов`язками ОСОБА_1 не мав доступу до ІПНП та особисто не міг отримувати закриту інформацію, а причетність його до створення організованої групи, пошук замовників, отримання винагороди та інші обставини зазначенні у повідомленні про підозру можуть бути встановлені та доведені тільки в порядку визначеному законом, тобто вироком суду.
Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Національної поліції в Одеській області вказує, що матеріали службового розслідування містять достатню кількість доказів, які доводять вчинення позивачем дисциплінарного проступку. На думку скаржника, відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції. Відсутність вироку суду про визнання позивача винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування оспорюваних наказів, адже його звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Відомості з матеріалів кримінальної справи оцінені у рамках самостійного дисциплінарного розслідування під кутом зору правил службової етики.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що до звільнення ОСОБА_1 працював в органі Національної поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.
03.05.2024 начальником УГІ ГУНП в Одеській області на ім`я начальника ГУНП в Одеській області скеровано доповідну записку щодо призначення службового розслідування.
У вказаній доповідній записці зазначено, що в період з липня по грудень 2023 року лейтенант поліції ОСОБА_1 , діючи як організатор, організував незаконні дії капітана поліції ОСОБА_4 , спрямовані на копіювання інформації, яка зберігається в системі ІПНП, а саме перевірки даних щодо номерних знаків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , особи ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Також, лейтенант поліції Скорик В.С., діючи як організатор, організував незаконні дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , спрямовані на копіювання інформації, яка зберігається в системі ІПНП, а саме стосовно перевірки даних осіб ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
За вказаними обставинами прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №42023110000000227 від 18.07.2023.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці УГІ ГУНП в Одеській області від 03.05.2024, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області видано наказ №1200 від 13.05.2024 про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії.  
За наслідком проведення службового розслідування Дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими посадовими особами Білгород-Дністровського РВП ГУНП в області від 05.06.2024 №2/1-4253.
У такому висновку зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-V111, частини першої статті 8 та підпунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1, пунктом 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, статей 22, 24, 38, 43 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 2 статті 11 Закону України «Про Інформацію», пункту 3 статті 10, пункту 2 статті 14 Закону України «Про захист персональних даних», пункту 4.6 посадової інструкції, що виразилось в організації організованої групи, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, а саме ОСОБА_1 здійснював загальне керівництво організованою групою з вчинення злочинів та контроль за діями її учасників - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підшукував осіб, стосовно яких необхідно було несанкціоновано скопіювати інформацію, яка зберігається в автоматизованій системі ІПНП та в подальшому організовував збут цих даних через мережу інтернет, а тому оперуповноважений ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_1 , заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
У зв`язку з чим, на підставі висновку службового розслідування від 05.06.2024 №2/1-4253 Головним управлінням Національної поліції в Одеській області видано наказ №1446 від 06.06.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в області».
Пунктом 5 означеного індивідуального акту до оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.06.2024 №922 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 21.06.2024. 
Не погодившись із своїм звільненням зі служби в поліції позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом. 
Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».
Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію»  передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно із пунктами 1, 2, 3, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За змістом статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
В силу частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові наступного змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Колегія суддів зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Системний аналіз нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, свідчить про те, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Тому, виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які підривають авторитет працівника поліції чи носять корисливий або протиправний характер.
Водночас, слід вказати, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.
Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом, що затверджується законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а, від 14.03.2023 у справі №320/1206/21.
Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20 звертав увагу, що в правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення (вказані висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, в постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17).
Верховний Суд у справі № 480/9492/20 також зауважував, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру). 
Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 08.05.2019 у справі № 807/196/17, від 09.10.2019 у справі № 812/1706/15, від 28.11.2019 у справі № 802/1969/17-а, від 30.07.2020 у справі № 802/1767/17-а, від 30.09.2021 у справі № 814/334/17.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
У правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення.
Такий підхід при вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2020 у справі        № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19, а також від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21.
Вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не варто ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначено в статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Як установлено апеляційним адміністративним судом, за наслідком проведення службового розслідування Дисциплінарною комісією встановлено, що ОСОБА_1 здійснював загальне керівництво організованою групою з вчинення злочинів та контроль за діями її учасників - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підшукував осіб, стосовно яких необхідно було несанкціоновано скопіювати інформацію, яка зберігається в автоматизованій системі ІПНП та в подальшому організовував збут цих даних через мережу інтернет.
За результатом дослідження змісту повідомлення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 02.05.2024 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.3 ст.361-2 Кримінального кодексу України, установлено, що у період з липня 2023 року по 06.12.2023 ОСОБА_1 , обіймаючи посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, спільно та за взаємною згодою зі старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка обробляється в автоматизованій системі ІПНП, що призвело до витоку та несанкціонованого збуту інформації, яка є захищеною відповідно до чинного законодавства, з розподілом функцій кожного з них, об`єднаних єдиним планом щодо несанкціонованого збуту інформації, яка обробляється в автоматизованій системі ІПНП та містить персональні дані фізичних осіб через мережу інтернет та в подальшому отриманні за ці дії неправомірної вигоди, яка була джерелом додаткових доходів всіх учасників організованої групи. 
З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що відображені у висновку службового розслідування дії ОСОБА_1 , які Дисциплінарною комісією розцінено як дисциплінарний проступок, є ідентичними діям, які слідчим кваліфіковано як кримінальне правопорушення.
Апеляційний адміністративний суд вказує, що в межах службового розслідування Дисциплінарною комісією не здобуто доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
Висновок службового розслідування не містить відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_11 дисциплінарного проступку та були встановлені виключно в межах проведення службового розслідування.
Вказуючи про те, що працівники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здобували та передавали певну інформацію ОСОБА_1 , відповідачем на підтвердження таких обставин до матеріалів справи не додано жодного доказу.
Не підтверджено належними та допустимими доказами суб`єктом владних повноважень також те, що замовником інформації, яку можливо здобували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був саме ОСОБА_1 , і що така інформація використовувалась поза межами службового користування. 
Таких доказів не містять і матеріали службового розслідування.
За таких обставин колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин відповідачем не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , які можливо було б кваліфікувати як дисциплінарний проступок та як наслідок невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відбулось виключно на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні без встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення.
Означене було підтверджено представником ГУНП в Одеській області в судовому засіданні 27.03.2025.
Сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Однак, наявності дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 відповідачем не доведено, а колегією суддів не встановлено.  
Крім того, слід відмітити, що самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Інформацію», Закону України «Про захист персональних даних», посадову інструкцію недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені апеляційним адміністративним судом висновку у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.
За таких обставин та правового врегулювання суд апеляційної інстанції уважає правильними висновки окружного адміністративного суду про наявність підстав для скасування спірних наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та наказу про його звільнення зі служби в поліції.
Апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Одеської області не містить жодних доводів відносно неправильності висновків суду першої інстанції стосовно розрахованої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також здійсненого розподілу судових витрат, а тому таким обставинам колегія суддів оцінки не надає. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі мотиви не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі №420/19793/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів щодо звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено та підписано колегією суддів 27.03.2025.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    О.І. Шляхтицький