УХВАЛА 
31 березня 2025 року
м. Київ
справа № 686/13760/24
провадження № 61-3317ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , з якого просив стягнути сплачені кошти в сумі 7 250 грн, інфляційні витрати в сумі 3 372,60 грн, 3% річних в сумі 708,32 грн, а також моральну шкоду в розмірі 3 625 грн.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору в сумі 1 816,80 грн. При цьому апеляційний суд вказав, що на позивача у цій справі не поширюються положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто апелянту у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги (несплата судового збору). 
Апеляційний суд врахував, що вимоги зазначені в ухвалі суду про залишення скарги без руху апелянт не виконав, а питання щодо застосування положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд вже вирішив.
13 березня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року, яку просить скасувати на направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Касаційна скарга обґрунтована порушенням апеляційним судом норм процесуального права, оскільки заявник вважає, що він у розглядуваній справі звільнений від сплати судового збору у всіх інстанціях, оскільки на нього поширюється дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення ОСОБА_1 оскарженого судового рішення.
Водночас колегією суддів встановлено наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження. 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
Відповідно до положень пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, 
а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2024 року - 3 028 гривень. 
Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду у 2024 році із позовною заявою майнового характеру про стягнення коштів в загальній сумі 14 955, 92 грн, то розмір судового збору за подану ним апеляційну скаргу на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 
2024 року правильно розрахований апеляційним судом в сумі 1 816,80 грн (1 211,20 грн х 150%, де 1 211, 20 грн це 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01 січня 2024 року).
 
Також апеляційний суд правильно оцінив доводи заявника щодо звільнення його від сплати судового збору на підставі третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в заочному рішенні
від 17 грудня 2024 року встановив, що ОСОБА_1 мотивував свої вимоги тим, що здійснив переказ грошових коштів у розмірі 7 250 грн на користь відповідача вказавши у призначенні платежу «за послуги», однак наміру замовляти у відповідача будь-які послуги не мав. Також позивач зазначав, що особисто не знайомий з відповідачем, ніколи з ним не зустрічався і не спілкувався, ніколи не мав і не має дотепер жодних домовленостей (угод, договорів тощо), жодних послуг відповідач йому не надавав.
Крім того в апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 також вказав, що переказуючи кошти на користь відповідача, він не мав наміру замовляти будь-яку послугу, а прагнув лише поповнити свій «торговий рахунок» в організації «Траст Макворі Кепітал».
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції правомірно залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху і запропонував апелянту надати документ про сплату судового збору у встановленому законом розмірі. 
Встановивши, що заявник не виконав вимоги ухвали Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції правомірно повернув апеляційну скаргу.
Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги.
Саме по собі посилання заявника на Закон України «Про захист прав споживачів» не є підставою для звільнення від сплати судового збору.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
За загальним правилом повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду. При цьому ОСОБА_1 , за наявності передбачених законом підстав, не позбавлений права заявити клопотання про відстрочення, розстрочення судового збору, звільнення від його сплати або зменшення його розміру.
Крім того, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року у справі 
№ 686/13760/24.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 686/13760/24.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников