Справа № 361/10467/24                                                          Головуючий в суді І інстанції - Василенко Т.К.
Провадження № 33/824/2213/2025                                        Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
14 травня 2025 року                                                                                                           м. Київ

Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Горвата І.І.(в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Горвата І.І. на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року,
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.  
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 жовтня 2024 року о 00 год. 30 хв. в Київській обл., м. Бровари, бул. Незалежності, 11 керував транспортним засобом «MiniCooper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager - проба 2,05‰, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху.
У апеляційній скарзі захисник Горват І.І. не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що висновки суду щодо фактичних обставин справи суперечать реальним обставинам справи, та зроблені на підставі формально досліджених, неналежних та недопустимих доказах. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 , чим порушено його права, що передбачені ст.268 КУпАП, при цьому в постанові суд вказав, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив, заперечень не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення час та місце розгляду справи не вказані, повістку про виклик апелянт не отримував, про судове засідання також не знав. Крім того, вказав, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, крім констатації цього в протоколі про адміністративне правопорушення, а на відеозаписах наданих працівниками поліції взагалі не зафіксовано, як того вимагає закон, факту керування транспортним засобом. Також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні ст.251 КУпАП. Також  вважає, що порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки огляд військовослужбовця Збройних сил України - ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП, а тому результати такого огляду є недійсними. Крім того, вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівники поліції в графі «до протоколу додаються», не зазначили технічний засіб, на який було здійснено відеозапис, що є доказом у справі, а тому вважає, що результати відео зйомки є недопустимим доказом. Також зазначив, що відеозапис не відповідає п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, запису засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, а саме відеозапис розпочато набагато пізніше моменту початку виконання службових обов`язків. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.  
Вислухавши пояснення:
захисникаГорвата І.І., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Горвата І.І. до задоволення не підлягає з наступних підстав.
    Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цією статтею.
 Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1  порушив вимоги п.2.9 а ПДР, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
  При цьому адміністративне стягнення ОСОБА_1  призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.
Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення судом першої інстанції про дату та час проведення судового засідання та проведення  розгляду справи судом без участі ОСОБА_1 , то слід зазначити, що право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1  був повідомлений про дату та час розгляду справи, однак до суду апеляційної інстанції не з`явився, натомість його інтереси представляв адвокат Горват І.І., що був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. При цьому, наведені захисником в ході апеляційного розгляду доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то вони повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, відповідно до відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, працівники поліції зупинили ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він їхав під час комендантської години, що не заперечувалось останнім, крім того, на даному відео транспортний засіб «Mini Cooper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , був з працюючим двигуном, а також в ньому була ввімкнена аварійна світлова сигналізація.
Також, не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу  протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо  ОСОБА_1 . Так, відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими доказами.
Як вбачається з протоколу  про адміністративне правопорушення від 07.10.2024р. щодо ОСОБА_1 , він містить дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, також вказаний протокол містить викладення фактичних обставин вчинення правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, у вказаному протоколі викладені письмові пояснення ОСОБА_1 щодо обставин вчинення правопорушення. Відтак, вказаний протокол є належним та допустимим, таким, що оформлений відповідно до вимог законодавства. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення порядку огляду  ОСОБА_1 як військовослужбовця, на стан сп`яніння, то суд вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону.
 За змістом ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
     Як вбачається зі змісту ч.2 ст.266-1 КУпАП України огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів у випадку, якщо вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
    Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, інкриміноване ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинено не на території військової частини, а в  АДРЕСА_2 . Також матеріали справи не містять належних доказів того, що на момент зупинки його працівниками поліції він виконував обов'язки військової служби. Крім того, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 був одягнений в одяг, що не є військовою формою.
 Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи  відеозапис є недопустимим доказом також є безпідставними. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості  ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, а також результат огляду, який показав перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, на який було здійснено відеозапис, не є суттєвим порушенням, яке б  спростовувало правильність висновків суду першої інстанції про необхідність притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за  ч.1 ст.130 КУпАП. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, огляд  ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, за результатами такого огляду було встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння  на момент керування ним транспортним засобом.
Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року щодо  ОСОБА_1  відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника Горвата І.І.без задоволення.   
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Горвата І.І. залишити без задоволення. 
Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                 О.П. Свінціцька