КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 757/14713/24-ц
номер провадження: 22-ц/824/5728/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Олешко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у складі судді     Литвинова І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні суду першої інстанції знаходиться цивільна справа за позовом                    ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.
У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив залучити ОСОБА_1 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 .
Заява мотивована тим, що рішення у даній справі може вплинути на права ОСОБА_1 , як стягувача за виконавчими провадженнями НОМЕР_1, НОМЕР_2 щодо боржника ОСОБА_3 , який не виконує рішень Печерського районного суду міста Києва та є власником єдиного його майна - спірної у даній справі квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказував, що у разі задоволення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування щодо зазначеної квартири, ОСОБА_3 перестане бути її власником, а тому ОСОБА_1 позбавиться права на стягнення заборгованості на загальну суму 4 379 467 грн 41 коп. з ОСОБА_3 шляхом звернення стягнення на єдине його нерухоме майно в межах виконавчих проваджень. Вважав, що даний спір є штучним між родичами (позивачем та відповідачем), спрямованим на позбавлення його права на стягнення та реалізації рішень Печерського районного суду міста Києва у справах №2-3753/11 та №757/4187/21-ц про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 .
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, заяву представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про залучення до участі у справі як третьої особи, залишено без розгляду (а.с.101-102).
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , який не брав участі у розгляді справи, однак вважає, що оскаржуваною ухвалою суду вирішено питання про його права та обов`язки, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що заява від імені ОСОБА_1 підписана та подана до суду першої інстанції 04 вересня 2024 року його представником - адвокатом ОСОБА_4, на підтвердження повноважень якого до заяви додано належним чином засвідчену копію ордеру адвоката.
Вказує, що адвокат ОСОБА_4 мав повноваження, як представник, на ведення справи від імені клієнта ОСОБА_1 у Печерському районному суді міста Києва, зокрема, підписувати і подавати станом на 04 вересня 2024 року заяву про залучення ОСОБА_1 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Натомість Печерський районний суд міста Києва, у порушення п.2 ч.4 ст.62, п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, залишив заяву ОСОБА_1 про залучення третьою особою від 04 вересня 2024 року без розгляду.
Зазначає, що рішення у даній справі може вплинути на права ОСОБА_1 , як стягувача за виконавчими провадженнями НОМЕР_1, НОМЕР_2 щодо боржника ОСОБА_3 , який не виконує рішень Печерського районного суду міста Києва та є власником єдиного майна - спірної у даній справі квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнання недійсним договору дарування щодо зазначеної квартири, ОСОБА_3 перестане бути її власником, а тому ОСОБА_1 позбавиться права на стягнення заборгованості на загальну суму 4 379 467 грн 41 коп. з ОСОБА_3 шляхом звернення стягнення на єдине його нерухоме майно в межах виконавчих проваджень. ОСОБА_1 вважав, що даний спір є штучним між родичами (позивачем та відповідачем), спрямованим на позбавлення його права на стягнення та реалізації рішень Печерського районного суду міста Києва у справах №2-3753/11 та №757/4187/21-ц про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 .
Представник ОСОБА_3 - адвокат Ковальов В.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на адвокатську діяльність №5573/10 від 30 серпня 2016 року в Раді адвокатів Київської області. Посвідчення адвоката також видано Радою адвокатів Київської області. Здійснивши перевірку профілю в Єдиному реєстрі адвокатів України (сайт НААУ https://erau.unba.org.ua/) виявлено, що адвоката ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності та згідно рішення Ради адвокатів Київської області йому було зупинено право на заняття адвокатською діяльністю. На його профайлі в Єдиному реєстрі адвокатів України було червоним виділено напис «Увага! Право на заняття адвокатською діяльністю зупинено або припинено.». Таким чином, заяву про залучення у справу в якості третьої особи було підписано особою, свідоцтво адвоката якої було зупинено, а також яка використала бланк ордера іншої ради адвокатів. Також вказує, що обґрунтування необхідності залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, то це питання не є предметом апеляційного оскарження, а тому відсутня необхідність спростовувати ці доводи. З урахування наведеного просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.
З протоколу судового засідання від 03 грудня 2024 року вбачається, що залишаючи без розгляду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про залучення до участі у справі як третьої особи, суд першої інстанції керувався ст.198 ЦПК України та виходив із того, що така заява підписана неуповноваженою особою.
Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні суду першої інстанції знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.
У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 на підставі ст. 53 ЦПК України звернувся до суду із заявою, в якій просив залучити ОСОБА_1 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 (а.с. 41-78).
Відповідно до ч.1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Згідно з ч.2 ст.183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. 
Заява про залучення ОСОБА_1 до участі у справі у якості третьої особи, подана та підписана адвокатом ОСОБА_4 
На підтвердження повноважень для представництва інтересів ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_4 до заяви додано ордер серії АА № 1474452 від 12 серпня 2024 року на надання ОСОБА_1 правової допомоги у Печерському районному суді міста Києва на підставі договору про надання правової допомоги №501 від 12 серпня 2024 року (а.с.45).
Стаття 59 Конституції України регламентує, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 1 ст.58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. 
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України). 
У ч.4 ст.62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з п.2 ч.1 ст.20 якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до частин першої-третьої якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Отже спеціальний закон, який визначає правила здійснення адвокатської діяльності регламентує подання на підтвердження повноважень адвоката не всіх документів, визначених пунктами частини другої статті 26 наведеного Закону, а лише один із запропонованих альтернатив, які підтвердять такі повноваження.
Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
Пунктом 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (зі мінами), встановлено, що ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Таким чином, ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом з ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 320/5420/18).
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, доданий до заяви про залучення до участі у справі як третьої особи  ордер серії АА № 1474452 від 12 серпня 2024 року на надання правової допомоги у Печерському районному суді міста Києва на підставі договору про надання правової допомоги №501 від 12 серпня 2024 року, є належним та достатнім документом на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_4 підписувати та подавати указану заяву від імені та в інтересах ОСОБА_1 , яка була підписана та подана до суду                          04 вересня 2024 року.
Та обставина, що за даними Єдиного реєстру адвокатів України  у період з 25 вересня 2024 року по 03 листопада 2024 року право адвоката ОСОБА_4 на заняття адвокатською діяльністю було зупинено згідно з п.3 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на підставі рішення №134/2024 від 25 вересня 2024 року дисциплінарної палати КДКА Київської області та рішення № 27/2025 від 22 січня 2025 року КДКА Київської області, у даному випадку не має правового значення, оскільки як станом на дату видачі ордера (12 серпня 2024 року), так і на дату підпису й подання до суду заяви про залучення до участі у справі як третьої особи (04 вересня 2024 року) адвокат ОСОБА_4 мав право на заняття адвокатською діяльністю.
Однак суд першої інстанції на вказані вище вимоги закону та фактичні обставини справи належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що заяву про залучення до участі у справі як третьої особи  подано неуповноваженою особою. 
Крім того, згідно з ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Стаття 198 ЦПК України регулює порядок проведення підготовчого засідання.
Таким чином, ні ч.4 ст.183 ЦПК України, ні ст.198 ЦПК України, на яку послався суд першої інстанції, не передбачать такого процесуального наслідку неприйняття заяви про залучення до участі у справі як третьої особи, як залишення без розгляду.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про залучення до участі у справі як третьої особи на підставі ст.198 ЦПК України.
Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, про залишення без розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про залучення до участі у справі як третьої особи, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Тому апеляційну скаргу слід задовольнити.
Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, про залишення без розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Романа Миколайовича про залучення до участі у справі як третьої особи - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 25 березня 2025 року.
 
Головуючий
 
Судді: