ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/808/25 Справа № 216/8069/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                 Корчистої О.І.
суддів:                         Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
за участю секретаря                       Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/8069/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк  «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,
на заочне  рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року,

встановив:

У грудні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 23.04.2010 року.
Відповідачка при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Даною заявою ОСОБА_1 підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.
Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
23.04.2010 року ОСОБА_1 також була підписана Довідка про кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду, у цій же довідці відповідачка власним підписом підтвердила, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. 
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, відкривши відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та, надавши у користування відповідача кредитну картку, кредитний ліміт якої, в подальшому, було збільшено до 100 000 гривень.
Відповідач грошові кошти для погашення заборгованості не сплатила, чим порушила умови кредитного договору та не виконала свої зобов`язання.
Позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.04.2010 року в розмірі 120 889,79 гривень станом на 26.11.2023 року, яка складається з: 99 969,59 гривень - заборгованість за тілом кредита; 0,00 гривень – заборгованість за нарахованими відсотками; 20 920,20 гривень – заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії; та судові витрати в вигляді судового збору в розмірі 2 684, 00 гривень.
Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 рокупозов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.04.2010 року станом на 26.11.2023 року в розмірі 99969,59 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 2 219,52 гривень. В іншій частині позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи. В іншій частині просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом. 
Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, процента ставка була визначена на рівні 42 % річних для карт Універсальна та 40,8 % річних для карт Універсальна GOLD.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 23.04.2010 року.
Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.
Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.
Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
23.04.2010 року відповідачем також була підписана Довідка про кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій вона власним підписом підтвердила, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена.
Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку.
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 100 000 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
Таким чином, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.
В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.
Таким чином, в порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що, в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення кредиту, починаючи з 181-го дня, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна GOLD ".
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 26.11.2023 року має заборгованість в розмірі 120 889,79 гривень, яка складається з наступного: 99 969,59 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 гривень – заборгованість за нарахованими відсотками; 20 920,20 гривень – заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк».
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 99 969,59 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі не повернуті, а тому, відповідно частини 2 статті 530 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання кредитного договору в будь-який час.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 року в розмірі 99 969,59 гривень та судового збору в розмірі 2 219,52 гривень учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції, відповідно до принципу диспозитивності, не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором №б/н від 23.04.2010 року в розмірі 20 920,20 гривень.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у цих розмірах і порядках нарахування.
Колегія суддів апеляційної скарги не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом, за таких підстав. 
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Відповідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивачем до суду першої інстанції було надано Заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаній відповідачем у справі, процента ставка була визначена на рівні 42% річних для карт Універсальна та 40,8 % річних для карт Універсальна GOLD (а.с. 35-46).
Зазначене не було враховано судом першої інстанції, на що обґрунтовано посилається позивач в апеляційній скарзі.
Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Відповідно Заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний договір укладено на 12 місяців з пролонгацією.
З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.04.2010 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 випливає, що проценти за користування грошовими коштами банк нараховував в межах узгодженої між сторонами процентної ставки в розмірі 40,8 % річних за карткою Універсальна GOLD в межах строку кредитування.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, розмір якої, станом на 26 листопада 2023 року, становить 20 920,20 гривень.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками в розмірі 20 920,20 гривень.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з чим, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 4 026 гривень, тобто, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного  товариства Комерційний  банк «Приватбанк» задовольнити.
Заочне рішення Центрально-Міського районного суду  міста Кривого  Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний  банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором б/н від 23 квітня 2010 року скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за Кредитним договором б/н від 23 квітня 2010 року задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за Кредитним договором б/н від 23 квітня 2010 року в розмірі 20 920,20 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, в розмірі 4 026 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста