УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9268/23 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І. 
Категорія 80 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/9268/23 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про стягнення середнього заробітку  за період затримки розрахунку при звільненні
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (далі – АТ «Житомиргаз»). Просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 29 червня 2023 року по 25 липня 2023 року та витрати зі сплати судового збору.
Позов обґрунтовував тим, що працював на посаді члена правління – директора з безпеки АТ «Житомиргаз» із 01 березня 2011 року по 28 червня 2023 року. Наказом №214/ос звільнений 28 червня 2023 року на підставі п.5 ст.41 КЗпП України, у зв`язку із припиненням повноважень посадових осіб. Пунктом 2 цього ж наказу також була передбачена виплата вихідної допомоги в розмірі шести середньомісячних заробітних плат та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 46 календарних днів. У день його звільнення роботодавець не здійснив виплату належних йому коштів. В порушення ст.116 КЗпП України повний розрахунок із ним проведений 25 липня 2023 року, а тому він на підставі ст.117 КЗпП України має право на стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. 

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що висновки суду про віднесення виплати премії у сумі 1 242 240 грн за перші чотири місяці 2023 року до переліку виплат, передбачених підпунктом «б» пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ 08 лютого 1995 року №100, є помилковими. Формулювання законодавцем визначення поняття «одноразові виплати» та системний аналіз їх переліку свідчить про те, що такі виплати в силу закону та підзаконних актів є виключно одноразовими і у будь-якому випадку не можуть бути повторно виплачені чи виплачуватися. За умовами пункту 6.1 контракту від 30 травня 2022 року, за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода у розмірі, визначеному в додатку до контракту. Додаткові виплати при виконанні працівником обов`язків, передбачених цим контрактом, встановлюються сторонами в додатку до контракту. Згідно з пунктом 9 додатку до контракту сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватися інші місячні премії (заохочення), за рішеннями наглядової ради товариства. Умовами контракту та пунктом 9 додатку до нього передбачена виплата йому місячних премій (заохочень) без будь-яких обмежень щодо їх розміру та періодичності, а тому вони не можуть бути віднесеними до категорії одноразових виплат, які відповідають критеріям підпункту «б» пункту 4 Порядку №100. До розрахунку середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні має бути включена премія у розмірі 1 242 240 грн. Матеріали справи не містять жодних доказів виплати йому відповідачем компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 115 622,71 грн. Як убачається з розрахункового листа та інформації про зарахування коштів на його рахунок, долучених до позовної заяви, жодних коштів у якості компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, у тому числі в сумі 115 622,71 грн, йому перераховано не було. Будь-яких інших виплат на його рахунок після звільнення відповідачем здійснено не було. Висновок суду першої інстанції про нібито виплату йому 25 липня 2023 року компенсації за невчасний розрахунок при звільненні за 19 робочих днів у сумі 115 622,71 грн є неправильним та таким, що не підтверджений жодними документальними чи іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ «Житомиргаз» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Свої аргументи обґрунтовує тим, що відповідачем допущено прострочення розрахунку з позивачем при звільненні, що призвело до настання відповідальності, яка передбачена ч.1 ст.117 КЗпП України. Роботодавець сплатив позивачу відповідну суму компенсації. Затримка розрахунку з позивачем при звільненні останнього пов`язана з тим, що фінансовий стан товариства не дозволяв одночасно здійснити розрахунок при звільненні з усіма членами правління, з якими були припинені трудові відносини, зокрема, враховуючи негативний фінансовий стан (непокритий збиток за І квартал 2023 року становив 13 472 тис. грн, що підтверджується звітом про фінансовий стан за І квартал 2023 року). Враховуючи зазначене вище, відповідачем була добровільно розрахована сума середнього заробітку, яка підлягає сплаті за несвоєчасний розрахунок при звільненні, у розмірі 143 630,69 грн (за відрахування сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору сума до виплати становить 115 622,71 грн). Вимогою від 01 вересня 2023 року №10001-Сл-15746-0923 позивача було проінформовано, що за рахунок суми 1 716 098,87 грн, яка була виплачена 25 липня 2023 року, він отримав 1 008 533,39 грн вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, а також 115 622,71 грн компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, зокрема: «Різниця, яка підлягає поверненню АТ «Житомиргаз», становить 707 565,48 грн. При цьому, з врахуванням компенсації за несвоєчасну виплату грошових доходів при звільненні (за 19 робочих днів), сума безпідставно набутих коштів, яка підлягає поверненню, становить 591 942,77 грн». Відповідач поніс встановлену законом відповідальність за несвоєчасний розрахунок при звільненні шляхом виплати позивачу відповідної суми компенсації, що підтверджується вимогою від 01 вересня 2023 року №10001-Сл-15746-0923 та випискою з рахунку позивача від 25 липня 2023 року. Факт отримання коштів у розмірі 1 716 098,87 грн позивачем у апеляційній скарзі не заперечується. З огляду на викладене, доводи позивача про відсутність доказів сплати йому компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні є помилковими та спростовується наведеним вище. Сплата позивачу суми коштів у розмірі 1 242 240 грн не мала системного або ж постійного характеру і була виплачена взагалі вперше. Варто підкреслити, що одноразовий характер даної виплати у розмірі 1 242 240 грн підтверджується безпосередньо змістом листа ОСОБА_2 від 11 вересня 2023 року. З огляду на викладене вище, сума виплачених позивачу коштів у травні 2023 року в розмірі 1 242 240 грн не може відноситися до фонду основної або додаткової заробітної плати, оскільки: не пов`язана з певними результатами трудової діяльності, у тому числі, не пов`язана з виконанням виробних завдань та функцій; не має періодичності виплати, а її розмір не закріплений умовами контракту позивача або положеннями додатку до контракту позивача; є одноразовою винагородою та була виплачена позивачу лише один раз. Виплачена позивачу сума коштів у розмірі 1 242 240 грн є одноразовою виплатою, яка відноситься до п.п «б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, а тому вона не повинна враховуватися при обчисленні середньої заробітної плати, що свідчить про помилковість розрахунку позивача, а також неправильність суми вихідної допомоги та суми компенсації за невикористану відпустку, які зазначає позивач. Правильні суми вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні були наведені відповідачем у відзиві на позовну заяви з долученням відповідних розрахунків у додатках. Доводи позивача про необхідність включення до розрахунку виплат при звільненні суми коштів в розмірі 1 242 240 грн є помилковими та спростовуються наведеним вище. Також слід зазначити, що виплата позивачу суми коштів у розмірі 1 242 240 грн була незаконною, оскільки рішення наглядової ради АТ «Житомиргаз», яке оформлене протоколом від 12 травня 2023 року №12/05-2023, насправді не було прийняте.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кувшин І.Р. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Житомиргаз» Костюкович В.М. апеляційну скаргу не визнав та просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що виплата премії у сумі 1 242 240 грн за перші чотири місяці 2023 року члену правління товариства не може вважатися систематичною виплатою, оскільки була виплачена одноразово, а доказів протилежного суду не надано. Суд також правильно відніс цю виплату до передбачених підпунктом «б» пункту 4 Порядку №100 одноразових виплат, перелік яких у цьому пункті не є вичерпним, тобто витрат, які не включаються при обчисленні середньої заробітної плати. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не врахував отриману позивачем у травні 2023 року премію у розмірі 1 242 240 грн до розрахунку його середньоденної заробітної плати та відповідно до розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Разом із тим, прийнявши до уваги розрахунок компенсації за невчасно здійснену виплату при звільненні за 19 робочих днів, наданий представником відповідача (без урахування премії у розмірі 1 242 240 грн), суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що сума компенсації за час затримки розрахунку при звільненні склала 115 622,71 грн та виплачена позивачу 25 липня 2023 року.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що 25 липня 2023 року позивачу виплачений відповідачем середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки встановлена невідповідність цього висновку обставинам справи, що стало можливим завдяки підміні понять.

Так, із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 звільнений 28 червня 2023 року з посади члена правління – директора з безпеки АТ «Житомиргаз» згідно з п.5 ст.41 КЗпП України, що підтверджується витягом із наказу від 28 червня 2023 року №214/ос (а.с.9 т.1). Відповідно до п.2 наказу головному бухгалтеру надано розпорядження нарахувати та виплатити згідно з ст.44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі шести середньомісячних заробітних плат та грошову компенсацію за сорок шість календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки.

АТ «Житомиргаз» 25 липня 2023 року перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 716 098,87 грн (а.с.10 т.1). 

Отже, 25 липня 2023 року роботодавцем виплачені працівникові ОСОБА_1 усі суми, що належали останньому від товариства на день його звільнення, що є датою проведення відповідачем повного розрахунку з позивачем при його звільненні 28 червня 2023 року.

Як убачається із висновку службового розслідування щодо перевірки законності та підстав виплати премій голові та члена правління АТ «Житомиргаз» у травні 2023 року, який затверджений головою правління АТ «Житомиргаз» 25 серпня 2023 року та розрахункових листів сума виплати в сумі 1 716 098,87 грн складається із: вихідної допомоги та компенсації за відпустки, що й було передбачено п.2 наказу при звільненні (а.с.11, 91 т.1). Отже, виплата, що здійснена 25 липня 2023 року в сумі 1 716 098,87 грн не включила суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу із цього приводу безпідставні та ґрунтуються на підміні понять, оскільки є намаганням повернути суму 707 565,48 грн, яку роботодавець фактично вважає безпідставно набутою та у такий спосіб, видаючи її за середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, намагається повернути. 

Між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в особі голови правління Ющенка В.І. та ОСОБА_1 , як членом правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» 30 травня 2022 року підписаний контракт, за яким працівник приймається (наймається) на роботу в товариство до складу правління: членом правління товариства на посаду директора з безпеки відповідно до рішення наглядової ради товариства від 25 травня 2022 року (а.с.240-244 т.1).

Розділом 6 контракту врегульований порядок оплати праці та організації роботи працівника. Згідно з пунктом 6.1 контракту за виконання обов`язків, передбаченим цим контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода (надалі «посадовий оклад») у розмірі, визначеному в додатку до цього контракту. За п.6.2 контракту додаткові виплати при виконанні працівником обов`язків, передбачених цим контрактом, встановлюються сторонами в додатку до цього контракту.

Також, 30 травня 2022 року між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в особі голови правління Ющенка В.І. та ОСОБА_1 підписаний додаток до контракту з членом правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» від 30 травня 2022 року (а.с.245 т.1).

Відповідно до п.1 додатку до контракту за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн.

У п.2 додатку до контракту сторони встановили, що в розмірі посадового окладу працівника вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику.

У п.3-8 додатку до контракту сторони узгодили порядок та строк виплати річної премії та в п. 5 додатку сторонами визначено розмір річної премії працівника у 480 000 грн, що складає 100% всього розміру річної премії.

Згідно пункту 9 додатку до контракту сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватися інші місячні премії (заохочення) за рішенням наглядової ради товариства.

Відповідно до наказу АТ «Житомиргаз» від 08 лютого 2023 року №8/уп ОСОБА_1 відповідно до укладеного контракту нарахована річна премія за результатами роботи АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» за 2022 рік в сумі 480 000 грн, яка отримана позивачем 09 лютого 2023 року (а.с.238 т.1).

12 травня 2023 року наглядовою радою АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» затверджено протокол №12/05-2023, по другому питанню порядку денного «Про виплату голові та членам правління товариства премії (заохочення)» вирішено виплатити голові та членам правління товариства премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року в розмірі, зокрема, ОСОБА_1 директору з безпеки – 1 242 240 грн . Був виданий 17 травня 2023 року наказ №34/уп «Про виплату голові правління та членам правління премії» (а.с.32 т.1).

Наказом голови правління АТ «Житомиргаз» від 30 серпня 2023 року №01.5.1 Но-184-0823 скасований наказ АТ «Житомиргаз» від 17 травня 2023 року №34/уп «Про виплату голові правління та членам правління премій» (а.с.98 т.1).

Відповідно до частини першої ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у ст.1 Закону України «Про оплату праці».

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати: - основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до речень першого та другого ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 

За ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більше як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (на далі «Порядок») (в редакції, чинній станом на день звільнення позивача).

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Перелік виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати врегульовано Розділом ІІІ Порядку.

Так, згідно з пунктом 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно з пунктом 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків.

Отже, за змістом Порядку премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані (за механізмом, визначеним абзацом третім пункту 3 Порядку).

З контракту, укладеного 30 травня 2022 року між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в особі голови правління Ющенка В.І. та ОСОБА_1 , як членом правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та додатку до нього за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику ОСОБА_1 встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн, в який враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність його роботи (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), та визначено розмір річної премії працівника у 480 000 грн, що складає 100% всього розміру річної премії. Також додатком до контракту сторони погодили, що працівнику можуть сплачуватись інші премії (заохочення), за рішенням наглядової ради товариства.

Отже, в п.9 додатку до контракту мова йде саме про одноразові виплати (премії, заохочення) за певних умов, які, з огляду на відсутність будь-якої деталізації, не характеризуються постійним характером та систематичністю.

Окрім того, наказом голови правління АТ «Житомиргаз» від 30 серпня 2023 року №01.5.1 Но-184-0823 скасовано наказ АТ «Житомиргаз» від 17 травня 2023 року №34/уп «Про виплату голові правління та членам правління премій» про виплату позивачу премії у розмірі 1 242 240 грн, що ставить під сумнів правомірність такої виплати.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що премія в розмірі 1 242 240 грн, виплачена згідно з рішенням наглядової ради відповідача від 12 травня 2023 року №12/05-2023, відноситься до передбачених підпунктами «б», «о» пункту 4 Порядку одноразових виплат (перелік яких не є вичерпним), тобто витрат, які не включаються при обчисленні середньої заробітної плати, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. 

Згідно з абзацом першим п.8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як зазначалося вище, лише 25 липня 2023 року АТ «Житомиргаз» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у зв`язку зі звільненням, провівши повний розрахунок та виплативши вихідну допомогу та компенсацію за невикористані відпустки. Отже, період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочався із 29 червня 2023 року (наступний день після дня звільнення) та закінчився 24 липня 2023 року (день, що передував 25 липню 2023 року – дню одержання позивачем на його рахунок коштів у сумі 1 716 098,87 грн), що включає 18 робочих днів.

Із розрахунку компенсації за невчасно здійсненої виплати при звільнені ОСОБА_1 , наданого АТ «Житомиргаз», вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 у квітні 2023 року становила 78 385,56 грн та річна премія 25 785,12 грн, а у травні 2023 року заробітна плата – 94 471,78 грн та річна премія 35 702,48 грн. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 7 559,51 грн (172 857,34 + 61 487,60)/31 (а.с.103 т.1). 

Отже, сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період із 29 червня 2023 року по 24 липня 2023 року становить 136 071,18 грн (7 559,51*18). 

Справляння і сплата податків та інших обов`язкових платежів є обов`язком роботодавця та працівника. Апеляційний суд визначає суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та інших обов`язкових платежів. 

Підсумовую викладене вище, на підставі ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким позов задовольняє частково, стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в сумі 136 071,18 грн. У стягненні за решту періоду та суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відмовляється. 

Відповідно до п.3 частини другої ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 489,99 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2 679*18,29/100).

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 136 071 грн 18 коп. та судовий збір у сумі 489 грн 99 коп.
Суд зазначив суму середнього заробітку без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
У задоволенні решти позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча         Судді: