ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1360/25 Справа № 215/4542/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2025 року                                                         Кривий Ріг        

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Сербіній І.В., за участю захисника Ткаченка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Ткаченка Д.В. на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови, 02.07.2024 о 15:09 год. в м.Кривому Розі Тернівському районі біля Східного Дачного Кооперативу та біля Ленінського ставку, ОСОБА_1 керував транспортним засобом БМВ 528І д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився. Зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Motorola VB400 БК 475366, 475425. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив п.2.5.ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник Ткаченко Д.В. просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, а викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що працівником поліції не зазначено ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у рапорті, на підставі якого пункту та частини ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , та які саме пункти ПДР було порушено останнім, що в подальшому надавали підстави працівникам поліції законно зупинити вказаний автомобіль. Вказує на нероз`яснення ОСОБА_1 процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а саме не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також не запропоновано проїхати до найближчої лікарні. Зауважує про незалучення свідків під час складання акту про відмову від проходження огляду. Зазначає, що суд не надав оцінку тому, що акт огляду та направлення до закладу охорони здоров`я складалися за відсутності ОСОБА_1 . Звертає увагу на розбіжності у часі зазначеному у протоколі та зафіксованому на нагрудній камері працівника поліції. Наголошує, що працівники поліції діяли упереджено та з порушенням вимог чинного законодавства. На його думку, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п 2.5 ПДР, оскільки сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 740555 від 02.07.2024 року, згідно якого 02.07.2024 року о 15 год. 09 хв. в м.Кривому Розі Тернівському районі біля Східного Дачного Кооперативу та біля Ленінського ставку, ОСОБА_1 керував транспортним засобом БМВ 528І д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1  транспортним засобом БМВ 528І д.н.з. НОМЕР_1 та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Актом огляду на стан сп`яніння, згідно якого огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук) не проводився через відмову останнього від проходження огляду.
Рапортом працівника поліції від 02.07.2024 року, з якого вбачається, що 02.07.2024 року під час патрулювання в м. Кривий Ріг Тернівський район біля 100 метрів «Східного» дачного кооперативу, приблизно о 15:09 було зупинено транспортний засіб БМВ 528І д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Під час спілкування у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій відмовився пройти тест за допомогою алкотестеру драгер або пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. На ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено від керування.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі – Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності  ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. 
Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами. Протокол містить підпис ОСОБА_1 та його пояснення, згідно яких був відсутній задній номер на автівці, не може пояснити чому.
Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.
       Долучений до протоколу відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення та у рапорті, на підставі якого пункту та частини ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , та які саме пункти ПДР було порушено останнім, на увагу не заслуговують, оскільки після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки – відсутність заднього номерного знаку.
Крім того, незгода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.
Доводи про нероз`яснення ОСОБА_1 процедури проведення огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки останній після повідомлення йому виявлених ознак сп`яніння ствердно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, не наводячи обґрунтованих підстав такої відмови, що не узгоджується з приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за порушення якого на ОСОБА_1 і складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Щодо тверджень в апеляційній скарзі про необхідність присутності двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд зазначає, що присутність таких є необхідною у разі, якщо немає можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, оскільки під час складання протоколу застосовувались технічні засоби відеозапису. Матеріали вказаного відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про розбіжності у часі складання протоколу та часі фіксації на нагрудній бодікамері також не заслуговують на увагу, оскільки при розгляді справи перевага надається змісту доказу та даний доказ суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі.
       Долучений до протоколу відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав оцінку тому, що акт огляду та направлення до закладу охорони здоров`я складалися за відсутності  ОСОБА_1  не можуть бути взяті до уваги, оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу.
       Твердження про упереджене ставлення працівників поліції також не знайшли свого підтвердження.
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ткаченка Д.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області  від 17 квітня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя