П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
28 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/12893/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Шляхтицького О.І., Лук`янчук О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року у справі №420/12893/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

У С Т А Н О В И В:
25.04.2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач, скаржник) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ОРУП №2 ГУНП в Одеській області» №796 від 28.03.2024 року в частині застосування до майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 09.04.2024 року №502 о/с про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 09 квітня 2024 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 10 квітня 2024 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу період з 10 квітня 2024 по день ухвалення судового рішення з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. 
Вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 зводяться головним чином до необґрунтованості висновку ГУНП в Одеській області про наявність в його діях ознак дисциплінарного проступку, та як наслідок, до незаконного звільнення зі служби в поліції. На переконання позивача, обставини, що слугували підставою для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та звільнення його зі служби в поліції не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 16 грудня 2024 року прийнято судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дійшов вірного висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, та вчиненні дій, які підривають авторитет поліції.
За таких обставин, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що під час накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та як наслідок звільнення його зі служби в поліції відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в основу висновку службового розслідування покладено матеріали кримінального провадження, оскільки факт вчинення дисциплінарного проступку, за який обов`язковим наслідком є застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, ґрунтується виключно на обставинах та процесуальних документах саме кримінального провадження №620241500020000214, однак враховуючи відсутність обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_1 на момент звільнення зі служби в поліції, на переконання скаржника, спірні накази є незаконним.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Національної поліції в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як з`ясовано апеляційним судом, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ 14.06.2001 року по 06.11.2015 року, в Національній поліції України з 07.11.2015 року, та з 19.11.2022 року по день звільнення займав посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.(т.2 а.с.226)
Щодо ОСОБА_1 спеціально створеною комісією, на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 06.03.2024 року №596 розпочато службове розслідування. (т.2 а.с.239-240)
Підставою для його проведення слугували відомості, зазначені у доповідній записці УГІ ГУНП в Одеській області від 05.03.2024 року №55/646, зокрема, щодо неналежного виконання службових обов`язків заступником начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 , що призвело до його затримання 05.03.2024 року працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, спільно із працівниками УСБУ в Одеській області, у межах кримінального провадження від 15.02.2024 року №620241500020000214, унесеного до ЄДРСР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення корупційного діяння.
Результати службового розслідування оформлені Висновком службового розслідування, який затверджений 20.03.2024 року начальником ГУНП в Одеській області І. Жуком. (т.2 а.с.362-410)
У вказаному висновку зазначено, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування стосовно позивача, є такими, що підтвердилися.
28.03.2024 року ГУНП в Одеській області прийнято наказ «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ОРУП №2 ГУНП в Одеській області» №796, яким на підставі пункту 1 вказаного наказу, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушення вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 5, 26 частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 року №1700-VІІ, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, абзаців другого, третього, четвертого, шостого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, пункту 7 підпункту 8 абзацу 1 підпункту 9 пункту 2.3, абзаців 3, 7 пункту 2.6 наказу ГУНП в Одеській області від 21.07.2022 року №1133 «Про вжиття додаткових заходів із забезпечення правового режиму воєнного стану», підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в Одеській області від 03.01.2023 року №7 «Про заходи щодо зміцнення службових дисципліни та дотримання законної в діяльності поліції», пункту 1.7 розділу 1, пункту 2.1 розділу II Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 24.04.2023 року №1000. пунктів 2, 7, 18, 19 посадових обов`язків від 08.01.2024 року №61.4-50, до майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.(т.2 а.с.415)
Наказом ГУНП в Одеській області від 09.04.2024 року №502 о/с «По особовому складу» відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції.(т.1 а.с.43)
Не погоджуючись із висновками службового розслідування та звільненням зі служби в поліції, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.
Згідно до приписів ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною 2 вказаної статті Закону України «Про Національну поліцію» установлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року №2337-VІІІ.
В даному випадку, вказаний вище Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
У відповідності до ч.1 ст.1 означеного Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Положеннями ч.2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно до ч.1 ст.11 вказаного Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність у відповідності із цим Статутом.
Приписами статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, яка полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, які підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною 3 вказаної статті установлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 
1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
У відповідності із приписами ч.3,4 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що мають ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, які вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок процедури проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначений Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).
Пунктом 1,2 розділу V Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування (п. 13 Розділу V Порядку).
Згідно до пункту 2 Розділу VI Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Отже, підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що у відповідності до вимог статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.
Предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі Висновку службового розслідування від 20.03.2024 року.
Як установлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 слугувала інформація, зазначена у доповідній записці УГІ ГУНП в Одеській області від 05.03.2024 року №55/646, зокрема щодо:
- неналежного виконання службових обов`язків заступником начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 , що призвело до його затримання 05.03.2024 року працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, спільно із працівниками УСБУ в Одеській області, у межах кримінального провадження від 15.02.2024 року №620241500020000214, унесеного до ЄДРСР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення корупційного діяння.
У свою чергу, підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції слугував Висновок, складений за наслідком проведення службового розслідування за вище вказаним фактом. Згідно із цим Висновком, дисциплінарною комісією установлено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у:
- в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України;
- непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
- не підтримувані рівня своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
- порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, що підривають авторитет Національної поліції України;
- неналагоджені в 2024 році належної співпраці з громадськими формуваннями в забезпечені публічного порядку;
- безконтрольності та нездійснені в 2024 році аналізу діяльності сектору превенції, працівників сектору ювенальної превенції, сектору реагування патрульної поліції ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в області;
- невинесені в 2024 році на оперативні наради питання щодо організації діяльності дільничних офіцерів поліції, поліцейських офіцерів громад, працівників сектору ювенальної превенції, сектору адміністративної практики, сектору реагування патрульної поліції ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в області;
- нездійснені в 2024 році щотижневих та щомісячних (накопичувальних) аналізів злочинів, що вчиняються в публічних (громадських) місцях;
- незабезпечені в 2024 році координації та контролю за діяльністю громадських формувань, неведені контрольно-наглядової справи із забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях та інших громадських місцях;
- неналежному ведені в 2024 році контрольно-наглядової справи з організації конвоювання;
- укритті (з 09.02.2024 року до 05.03.2024 року) та не реєстрації у єдиному обліку Національної поліції України інформації щодо можливого вчинення громадянином ОСОБА_2 . Замітайлом протиправних дій, пов`язаних з демонтажем спірних залізобетонних плит;
- схилянні (з 09.02.2024 року до 05.03.2024 року) громадянина С. Замітайла, шляхом погроз на адресу останнього, до неправомірних дій з корисливих мотивів;
- використані (з 09.02.2024 року до 05.03.2024 року) під час спілкування з С. Замітайлом службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб;
- вступі 28.02.2024 року та 05.03.2024 року у корупційні діяння, пов`язанні з вимаганням та отриманням від С. Замітайла неправомірної вигоди у сумі 50 000 грн за невиконання повноважень, обов`язків, неприпиненні можливих протиправних дій останнього, пов`язаних з демонтажем спірних залізобетонних плит, та неповідомленні про ці дії слідчий підрозділ ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в області;
- невідмовлені 28.02.2024 року та 05.03.2024 року від пропозиції неправомірної вигоди та не інформуванні про це безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції;
- не інформуванні безпосереднього і прямого керівника про допущенні чисельні порушення.
Як слідує зі змісту Висновку службового розслідування, підставою для звільнення позивача зі служби в поліції слугував факт порушення ним вимог, а саме:
- пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII;
- пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 5, 26 частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 року №1700-VІІ;
- пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, абзаців другого, третього, четвертого, шостого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179;
- пункту 7 підпункту 8 абзацу 1 підпункту 9 пункту 2.3, абзаців 3, 7 пункту 2.6 наказу ГУНП в Одеській області від 21.07.2022 року №1133 «Про вжиття додаткових заходів із забезпечення правового режиму воєнного стану», підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в Одеській області від 03.01.2023 року №7 «Про заходи щодо зміцнення службових дисципліни та дотримання законної в діяльності поліції», пункту 1.7 розділу 1, пункту 2.1 розділу II Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 24.04.2023 року №1000. пунктів 2, 7, 18, 19 посадових обов`язків від 08.01.2024 року №61.4-50.
Слід зауважити, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пункт 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року визначає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
З аналізу наведених норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.  Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).
Акцентуючи увагу на тому, що Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 (постанова від 02.10.2019 року) мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі №260/1118/18, від 26.11.2020 у справі № 580/1415/19, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі №320/1206/21, від 03.04.2024 у справі № 420/9503/22, від 15.08.2024 у справі №420/5700/23, та багатьох інших.
Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). 
Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). 
Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19, а також від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21, тощо.
В контексті особливостей спірних правовідносин слід також зазначити, що відсутність вироку суду про визнання особи винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування наказів, якими така особа звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, адже особа звільняється не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.
Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.
Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Апеляційний суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21, від 11.07.2023 у справі №1.380.2019.002223 від 03.08.2023 у справі №160/7157/19, а також від 31.08.2023 у справі №160/3330/19, від 19.07.2024 у справі №480/7443/22, тощо.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 року у справі №480/9492/20 звертав увагу, що в правозастосовній практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення (вказані висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, в постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17).
В аспекті характеру спірних правовідносин Верховний Суд у справі №480/9492/20 також зауважував, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру). 
Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі №480/1338/19 зазначив, що вирішуючи питання правомірності застосування до працівника поліції дисциплінарного стягнення на підставі висновку службового розслідування, адміністративний суд має з`ясувати, чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення.
Відтак, для правильного вирішення питання щодо наявності законних підстав для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за порушення вище вказаних вимог, необхідно установити наявність/відсутність в його діях ознак дисциплінарного проступку, дослідивши висновок службового розслідування та зібрані в ході цього службового розслідування докази та пояснення осіб.
З висновку службового розслідування слідує, що з метою перевірки відомостей, викладених у доповідній записці УГІ ГУНП в Одеській області, призначене службове розслідування, у ході якого з`ясоване про таке.
Як слідує зі змісту копій окремих процесуальних документів по кримінальному провадженню від 15.02.2024 року №62024150020000214, які 13.03.2024 року за вх. № 55/937 надійшли на адресу дисциплінарної комісії з ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, для долучення до матеріалів службового розслідування, 14.02.2024 року до УСБУ в Одеській області із заявою звернувся ОСОБА_3 . 
Останній поскаржився на дії майора поліції ОСОБА_1 , який, зі слів заявника, вимагав неправомірну вигоду за не притягнення його до кримінальної відповідальності за безперешкодний демонтаж та продаж залізобетонних плит, які належать заявникові.
У подальшому, як з`ясовано дисциплінарною комісією, зібрані матеріали направленні до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, де 15.02.2024 року відкрито кримінальне провадження №62024150020000214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.
Як установлено у ході досудового розслідування, майор поліції ОСОБА_1 , незважаючи на обізнаність з вимогами нормативно-правових актів України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий злочин будучи службовими особами, а саме: 
одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Так, 16.05.2005 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, придбав у ТОВ «Азія-спорт» 5 500 залізобетонних плит, що використовувались у якості тимчасового дорожнього полотна для будівельної техніки на території Єлизаветинського кар`єру, розташованого в с. Мале Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. З моменту купівлі, ОСОБА_3 періодично здійснював їх демонтаж з місця розташування, з метою їх подальшої реалізації.
Зокрема, у січні 2024 року ОСОБА_3 знову мав намір організувати демонтаж частини раніше придбаних останнім залізобетонних плит та їх вивезення спочатку для тимчасового зберігання, а потім для продажу.
Зважаючи на необізнаність деяких мешканців с. Мале Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про наявність у ОСОБА_3 документів, що підтверджують придбання останнім залізобетонних плит, мали місце випадки повідомлення про начебто протиправні дії заявника щодо їх демонтажу органів поліції, у тому числі ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.
Крім того, ОСОБА_3 є заявником у кримінальному провадженні №12023163250000174 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом таємного викрадення залізобетонних плит, належних останньому.
У зв`язку із реєстрацією кримінального провадження, ОСОБА_3 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, познайомився із майором ОСОБА_1 .
Так, 09.02.2024 року у ході випадкової зустрічі майора поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 біля будівлі ВНП №2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, пров. Урядовий, 65, останній повідомив про намір демонтажу частини залізобетонних плит у кількості 100 штук задля подальшого продажу.
Не пізніше зазначеного моменту, у майора поліції ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення, шляхом вимагання та отримання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди.
З цією метою, майор поліції Шолопко О. В. повідомив ОСОБА_3 про те, що останній начебто є не єдиною особою, яка претендує на право власності на залізобетонні плити, розміщені на території вказаного вище кар`єру. Також поліцейський зауважив, що у випадку початку виконання ним робіт з демонтажу залізобетонних плит, він вимушений реагувати, а саме складати відповідні матеріали про виявлений злочин, та повідомляти про вчинений злочин слідчий підрозділ ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.
Одночасно з цим, майор поліції Шолопко О. В., погрожуючи ОСОБА_3 , повідомив останньому вимогу надання неправомірної вигоди загальною сумою у розмірі 2000 доларів США за не реагування на такі неправомірні, на думку поліцейського, дії ОСОБА_3 та попередження про можливе надходження до відділення поліції повідомлень і заяв від інших осіб з цього приводу.
Крім того, майор поліції ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_3 про необхідність сплати неправомірної вигоди у розмірі від 200 до 300 доларів США, перед початком робіт з демонтажу залізобетонних плит. Побоюючись протиправних дій вказаного поліцейського, ОСОБА_3 погодився на висунуту йому вимогу.
Надалі, виконання раніше висунутої вимоги на та досягнутих домовленостей, 28.02.2024 року, узгодивши місце та час у телефонній розмові із майором поліції ОСОБА_1 , о 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 прибув до будівлі ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, де зустрівся з ним та підтвердив намір найближчим часом здійснити демонтаж 100 залізобетонних плит на території кар`єру.
У ході розмови, майор поліції ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 , що у разі початку робіт з демонтажу плит, місцеві жителі можуть обуритися та почати телефонувати до поліції, а тому він, як правоохоронець може гарантувати безперешкодний демонтаж плит, шляхом моніторингу ситуації на підпорядкованій йому території, зокрема руху екіпажів поліції. Однак для цього, ОСОБА_3 необхідно завчасно йому зателефонувати.
Через декілька хвилин, сівши до автомобіля «Тoyota Camry», номерні знаки НОМЕР_1 , яким користується поліцейський ОСОБА_1 , останній перебуваючи на передньому сидінні водія, повторно повідомив ОСОБА_3 , який у свою чергу перебував на передньому пасажирському сидінні, що попередить останнього у разі надходження, в день демонтажу плит, будь-яких повідомлень до відділу поліції щодо можливих неправомірних дій.
У подальшому, перебуваючи у вказаному автомобілі, майор поліції ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, отримав від ОСОБА_3 першу частину, раніше обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 10 000 гривень, за безперешкодний демонтаж залізобетонних плит у період з 01.03.2024 року по 02.03.2024 року, та за не реагування на можливі неправомірні, на думку поліцейського, дії ОСОБА_3 , а також за попередження останнього про можливе надходження до відділення поліції повідомлень і заяв від інших осіб про такі дії.
Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на особисте незаконне збагачення, 05.03.3024 року майор поліції ОСОБА_1 , у ході телефонної розмови, призначив ОСОБА_3 особисту зустріч біля закладу громадського харчування «Pizza Grill» за адресою: АДРЕСА_1 . Також за вказаною адресою розташований міні-маркет «Копійка Центр».
У ході зустрічі, 05.03.3024 року о 14 год. 39 хв. у вказаному міні-маркеті, майор поліції ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, отримав від ОСОБА_3 другу частину неправомірної вигоди у сумі 40 000 гривень, за безперешкодний демонтаж залізобетонних плит у період з 01.03.2024 року по 02.03.2024 року, за не реагування на можливі неправомірні, на думку вказаного поліцейського, дії ОСОБА_3 , а також за попередження останнього про можливе надходження до відділення поліції повідомлень І заяв від інших осіб про такі дії.
Відтак, як установлено у ході досудового розслідування, майор поліції ОСОБА_1 , будучи службовою особою правоохоронного органу, вимагав та у період з 28.02.2024 року по 05.03.2024 року одержав від ОСОБА_3 неправомірну вигоду загальною сумою 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень).
Відразу після цього, майора поліції ОСОБА_1 викрито у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та згідно до процесуального документу о 14 год. 50 хв. затримано працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, у порядку статті 208 КПК України.
06.03.2024 року вказаному поліцейському повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.
Як зазначила дисціплінарна комісія, майор поліції ОСОБА_1 знав та розумів, що він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». У зв`язку з цим, як уважала дисциплінарна комісія, даний поліцейський використав службове становище з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
В ході службового розслідування дисциплінарна комісія з`ясувала, що обставини які б пом`якшували або обтяжували відповідальність майора поліції ОСОБА_1 – відсутні. Водночас, під час службового розслідування встановлено вид і розмір шкоди, заподіяної дисциплінарним проступком поліцейським, що виразилось у підриві авторитету Національної поліції України. 
Причини та умови, що призвели до скоєння дисциплінарного проступку є особиста не дисциплінованість та ігнорування необхідності дотримання норм та положень вимог чинного законодавства України в повсякденній службовій діяльності.
На підставі викладеного, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 вчинив грубий дисциплінарний проступок. Протиправні дії вказаного поліцейського призвели до грубого порушення службової дисципліни, відкриття кримінального провадження, оголошення останнім підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, та обрання запобіжного заходу, що набуло суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку в діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції, оскільки висвітленні у засобах масової інформації.
З урахуванням викладеного, дисціплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 своїми діями, пов`язаними з чисельними порушеннями службової дисципліни, дискредитував звання поліцейського.
У контексті спірних правовідносин, судова колегія наголошує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. 
Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Так, позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
В контексті встановлених у справі обставин, колегія суддів вказує, що факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за отримання коштів, які в подальшому можуть кваліфікуватися як хабар, та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. 
А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме ОСОБА_1 свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII.
У свою чергу, відсутність ж вироків суду про визнання позивача винним у інкримінованим кримінальних правопорушеннях не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни та вчиненні дій, які підривають авторитет поліції.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2024 року у справі №420/9503/22 року, від 15.08.2024 року у справі №420/5700/23, які підлягають врахуванню апеляційним судом під час розгляду даної справи №420/12893/24.
Враховуючи тяжкість дисциплінарного проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції України, колегія суддів уважає правомірними висновки суду попередньої інстанції щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції. 
При цьому, застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені, зокрема, під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження №620241500020000214.
Разом з цим, судова колегія враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято, в тому числі, на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, та наданого Дисциплінарній комісії відповідним правоохоронним органом, однак таке рішення ґрунтується на самостійних правових підставах.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 11 липня 2023 року у справі №1.380.2019.002223, від 03.08.2023 року у справі №160/7157/19, від 14.09.2023 року у справі №200/1018/21-а, від 19.07.2024 року у справі №480/7443/22.
Відтак, як правильно зазначено судом попередньої інстанції, позивача звільнено не за підозру у вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни та вчиненні дій, які підривають авторитет поліції.
Підсумовуючи вищеозначене, судова колегія уважає, що висновки відповідача, якими суб`єкт владних повноважень мотивував наявність підстав для застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, не є довільними, нераціональними, та такими, які не підтверджені доказами або ж помилковими щодо фактів, установлених під час службового розслідування.
Враховуючи установлені обставини справи та з огляду на наведені положення законодавства України, колегія суддів дійшла висновку, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року у справі №420/12893/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    О.В. Лук`янчук