ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                          
 
28 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 530/1288/23
 
провадження № 61-15604св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Приватне підприємство «АГРОЕКОЛОГІЯ»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , правонаступником яких є ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Пилипчук Л. І., Чумак О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 

 
 
Короткий зміст позовних вимог та вимог заяви
 
У серпні 2023 року Приватне підприємство «АГРОЕКОЛОГІЯ» 
(далі - ПП «АГРОЕКОЛОГІЯ») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , в якому просило усунути перешкоди у користуванні 
ПП «АГРОЕКОЛОГІЯ» земельною ділянкою, кадастровий номер 53213886000:00:031:0017, та земельною ділянкою, кадастровий номер 53213886000:00:031:0016.
 
У травні 2024 року ПП ««АГРОЕКОЛОГІЯ» подало до суду заяви про заміну відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на їх правонаступника - ОСОБА_3 та вжиття заходів забезпечення доказів; щодо уточнення у тексті позовної заяви кадастрових номерів спірних земельних ділянок: замість помилково зазначених у прохальній частині позовної заяви кадастрових номерів «53213886000:00:031:0016» та «53213886000:00:031:0017» правильних: «5321386000:00:031:0016» та «5321386000:00:031:0017» .
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 22 травня 
2024 року у складі судді Шолудько А. В. прийнято уточнення кадастрових номерів спірних земельних ділянок, замість помилково зазначених у прохальній частині позовної заяви кадастрових номерів спірних земельних ділянок «53213886000:00:031:0016» та «53213886000:00:031:0017» указано правильні: «5321386000:00:031:0016» та «5321386000:00:031:0017»; залучено до участі у справі за позовом ПП «АГРОЕКОЛОГІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками правонаступника відповідачів - ОСОБА_3 .
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року в частині залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без змін.
 
Судові рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подарували належні їм спірні земельні ділянки своєму сину - ОСОБА_3 , тому його слід залучити до розгляду справи, як відповідача, оскільки він є правонаступником первісних відповідачів у правовідносинах, які є предметом розгляду у цій справі. Суди керувалися положенням статті 55 ЦПК України (процесуальне правонаступництво).
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2024 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судами норм процесуального і матеріального права, просить постанову Полтавського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.
 
Аргументи учасників справи 
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, неповно дослідив та надав правову оцінки наявним у справі доказам, а його правові висновки не відповідають обставинам справи. Зазначає, що апеляційний суд не повідомив її про розгляд справи.
Вказує на пропуск позивачем строку для подання заяви, а також недослідження судом обставин справи по суті, зокрема щодо належності земельних ділянок, про які ПП «АГРОЕКОЛОГІЯ» первісно звернулося до суду.
Зазначає, шо ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не повідомили про розгляд справи ОСОБА_3 , що позбавило його права прийняти участь у справі.
Крім того, суддям апеляційного суду було заявлено вмотивований, на її думку, відвід від участі в розгляді справи.
 
Відзиви на касаційну скаргу в установленому законом порядку учасники справи до суду не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції.
 
20 січня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2025 року справу призначено до розгляду.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
 
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
 
Відповідно до цієї норми процесуального права правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим. За часткового правонаступництва або сингулярного (одиничного) від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки, зокрема при зміні суб`єктивного складу правовідносин.
 
Судами попередніх інстанцій було встановлено, що згідно з договором дарування земельної ділянки, посвідченим 24 листопада 2023 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Піскун А. Ю., ОСОБА_1 подарував сину ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 4,5900 га, кадастровий номер 5321386000:00:031:0017, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, за межами населених пунктів в адміністративних межах Зіньківської територіальної громади (колишня територія Ставківської сільської ради). Право власності дарувальника на земельну ділянку належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №051644, виданого Ставківською сільською радою народних депутатів Зіньківського району Полтавської області 18 грудня 2001 року.
 
Відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого 24 листопада 2023 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Піскун А. Ю., ОСОБА_2 подарувала сину ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 4,5900 га, кадастровий номер 5321386000:00:031:0016, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, за межами населених пунктів в адміністративних межах Зіньківської територіальної громади (колишня територія Ставківської сільської ради). Право власності дарувальника на земельну ділянку належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 051645, виданого Ставківською сільською радою народних депутатів Зіньківського району Полтавської області 18 грудня 2001 року.
 
Згідного з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
 
Таким чином, при переході прав і обов`язків відносно майна на підставі договору дарування віл одного суб`єкту права іншому суб`єкту права існує сингулярне правонаступництво (постанови Верховного Суду: № 61-39318св18,                                            № 61-6723св23).
 
Задовольняючи клопотання ПП ««АГРОЕКОЛОГІЯ» про заміну відповідачів у справі їх правонаступником, суд першої інстанції правильно виходив з того, що                            ОСОБА_3 став власником спірних земельних ділянок, а, відповідно, правонаступником первісних відповідачів у цих правовідносинах.
 
Доводи касаційної скарги про те, що ПП ««АГРОЕКОЛОГІЯ» пропустило строк для звернення з відповідної заявою, є необґрунтованими, оскільки суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу (стаття 55 ЦПК України).
 
Посилання ОСОБА_2 на те, що ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не повідомили про розгляд справи ОСОБА_3 , що позбавило його права прийняти участь у справі, Верховним Судом до уваги не беруться, оскільки вона не уповноважена діяти в інтересах останнього.
 
Не заслуговують на увагу й доводи заявника про те, що судді апеляційного суду підлягали відводу, оскільки заявлений в апеляційному суді відвід ґрунтувався на незгоді сторони із процесуальними судовими рішеннями колегії суддів, що не може бути підставою для їх відводу відповідно до положень частини четвертої статті 36 ЦПК України.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід колегії суддів було обґрунтовано відмовлено.          
 
Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його ухвали не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення,                                     а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. Ю. Гулейков   Б. І. Гулько   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець