ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025                                                     м. Дніпро                             Справа № 904/130/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б.,
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г., 
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Омельяненко Олени Анатоліївни на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 у справі (суддя Мілєва І.В.), повний текст ухвали складено 21.10.2024 
за скаргою: фізичної особи-підприємця Омельяненко Олени Анатоліївни, смт Чутове, Чутівського району, Полтавської області 
на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича 
за позовом фізичної особи-підприємця Москалець Олени Анатоліївни, смт Чутове, Чутівського району, Полтавської області
до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, м. Дніпро
про стягнення 144000,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
В січні 2019 року ФОП Москалець Олена Анатоліївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради 144000,00 грн основного боргу.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару за державні кошти № ТМЦ-002-0917-3В від 11.09.2017, в частині оплати поставленого товару.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на користь ФОП Москалець Олени Анатоліївни 144000,00 грн основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2160,00 грн, витрати на правничу допомогу у сумі 2200,00 грн.
03.05.2019 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 видано наказ.
12.07.2024 представник Омельяненко Олени Анатоліївни (прізвище Москалець змінено на Омельяненко на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 19.03.2019 у справі № 643/1397/19) звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.
Суд ухвалою від 22.07.2024 (суддя Татарчук В.О.) заяву представника Омельяненко Олени Анатоліївни про видачу дубліката виконавчого документа - задовольнив. Видано дублікат наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 по справі № 904/130/19.
03.10.2024 позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить суд:
- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича щодо повернення ФОП Омельяненко Олені Анатоліївні без прийняття до виконання виконавчого документу – дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області         № 904/130/19 від 03.05.2019;
- визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яке винесене старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменком Дмитром Юрійовичем, та скасувати його;
- зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменко Дмитра Юрійовича відкрити виконавче провадження щодо виконання дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/130/19 від 03.05.2019.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 у задоволенні скарги ФОП Омельяненко Олени Анатоліївни на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича – відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ФОП Омельяненко О.А. оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить:
- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 у справі № 904/130/19;
- постановити нову ухвалу, якою задовільнити скаргу ФОП Омельяненко Олени Анатоліївни (РНОКПП НОМЕР_1 ) в повному обсязі.
Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення апеляційної скарги позивача з наступних підстав.
Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 у справі № 904/130/19 стосується виконання судового рішення щодо боргу (148360,00 грн), встановленого рішенням суду від 08.04.2019, де боржником є Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, який утримується за рахунок коштів бюджету Дніпровської міської ради.
Апелянт вважає, що суд помилково вказав на органи казначейства як такі, що мають виконувати виконавчий документ, оскільки за законодавством це повинні робити органи державної виконавчої служби. 
Крім того, місцевий господарський суд не досліджував, що виконавчий документ було повернуто стягувачу, оскільки останнім пропущено строк (протягом 3-х років) пред`явлення виконавчого документа до виконання, не врахувавши обставини запровадження воєнного стану, що призупинило виконання рішення, і тим самим порушив права стягувача.
Також судом не було враховано висновки Конституційного Суду України, що виконання судового рішення є невід`ємною частиною права на судовий захист, гарантованого Конституцією України, яке включає забезпечення ефективної системи виконання судових рішень, здатної гарантувати їх реальне виконання, що є ключовим для захисту прав та законних інтересів осіб. На думку скаржника, покладання функцій виконання рішення про стягнення заборгованості з органу місцевого самоврядування виключно на органи казначейства, є неефективним, оскільки останнє не є органом примусового виконання і обмежене лише бюджетною програмою, що порушує конституційне право стягувача на виконання судового рішення.
Позитивний обов`язок держави полягає в організації цієї системи, яка повинна бути доступною для кожної особи, на користь якої винесене обов`язкове судове рішення. У разі невиконання цього обов`язку, порушується принцип верховенства права і нівелюється право на справедливий судовий захист. 
Враховуючи це, на думку апелянта, покладення функцій виконання рішень на казначейство є неефективним і обмежує право стягувача на належне виконання судових рішень.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу ФОП Омельяненко Олени Анатоліївни вказує на те, що відповідно до законодавства, виконання рішень щодо стягнення коштів з державних і місцевих бюджетів має здійснюватися органами Казначейства, і це не є порушенням права на виконання судового рішення. Враховуючи це, відповідач підтримує рішення суду першої інстанції та просить залишити Ухвалу без змін, оскільки апелянт не навів належних доводів, які б свідчили про незаконність ухвали.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

В січні 2019 року ФОП Москалець (Омельяненко) Олена Анатоліївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради з вимогою стягнути з відповідача 144000,00 грн основного боргу. 
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 позов був задоволений у повному обсязі, і з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради було стягнуто суму основного боргу – 144000,00 грн, а також витрати на судовий збір (2160,00 грн) та витрати на правову допомогу (2200,00 грн).
03.05.2019 на виконання цього рішення було видано виконавчий документ, а саме наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019.
12.07.2024 представник ФОП Москалець О.А. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, що було задоволено судом ухвалою від 22.07.2024, і був виданий дублікат наказу.
03.10.2024 позивач подав скаргу на дії державного виконавця, який, відповідно до заяви, повернув виконавчий документ без прийняття до виконання. Позивач просить суд:
- визнати дії старшого державного виконавця, Хоменка Дмитра Юрійовича, неправомірними, оскільки він повернув дублікат виконавчого документа без прийняття до виконання;
- визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання та скасувати його;
- зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження щодо виконання дублікату наказу.
Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції у відзиві на скаргу, зазначало, що Департамент гуманітарної політики є органом місцевого самоврядування, а тому стягнення з такого органу повинно здійснюватися через казначейське обслуговування, а не через державну виконавчу службу.
Позивач дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа вважає неправомірними, оскільки виконання рішення суду щодо стягнення коштів з органів місцевого самоврядування можливо здійснити як через казначейство, так і через державну виконавчу службу. 
Вищевказані обставини справи є предметом виникнення спору по даній справі.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вищезгаданого Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Згідно з п. 2 Порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.
Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до п. 4 Роздіду І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 за № 512/5, відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:
- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;
- сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Як вбачається з матеріалів справи, боржником за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі № 904/130/19, на виконання якого видано наказ від 03.05.2019 є Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради.
Відповідно до п. 1.4. Положення про Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 26.05.2021      № 85/7, Департамент утримується за рахунок коштів бюджету Дніпровської міської ради територіальної громади згідно з чинним законодавством України та інших коштів, не заборонених чинним законодавством України.
З огляду на зазначені вище положення чинного законодавства та зважаючи на те, що сума стягнення відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі № 904/130/19 становить 148360,00 грн (144000,00 грн - основного боргу, 2160,00 грн - судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2200,00 грн), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконавчий документ - наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 підлягає виконанню виключно органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Доводи апелянта про помилкове визначення місцевим господарським судом органу казначейства як органу, що має виконувати виконавчий документ, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно Закону України «Про виконавче провадження»      (ч. 2 ст. 6), функції казначейства як органу для виконання рішень стосуються конкретно стягнення коштів з державних і місцевих бюджетів, що є чітко регламентованим і не суперечить конституційним гарантіям.
Казначейство має відповідні механізми для виконання судових рішень стосовно бюджетних коштів, тому це не порушує права стягувача на виконання судового рішення.
Відповідно до п. 9, 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменком Дмитром Юрійовичем, повідомлення від 20.09.2024, яким повернуто виконавчий документ (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 у справі № 904/130/19) стягувачу без прийняття до виконання, з підстав пред`явлення його не за підвідомчістю, винесено правомірно та з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 343 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів ЦАГС погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скарга ФОП Омельяненко Олени Анатоліївни на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
Досліджуючи питання пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів зазначає, що повернення державним виконавцем виконавчого документа на цій підставі є дійсно помилковим, адже згідно з частинами 1 та 2 ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, за винятком випадків, коли стягувачем є держава або державний орган, для яких цей строк складає три місяці. Водночас, відповідно до Закону України № 2129-IX Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», на період воєнного стану строки для пред`явлення виконавчих документів перериваються, і починають обчислюватися з дня припинення або скасування воєнного стану. 
Оскільки виконавчий документ – наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 по справі № 904/130/19 було пред`явлено стягувачем до примусового виконання після видачі його дубліката Господарським судом Дніпропетровської області під час дії воєнного стану, і строк для пред`явлення до виконання був перерваний, то державний виконавець помилково повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з підстав пропуску встановленого законом строку пред`явлення його до виконання.
Не дослідження цього питання місцевим господарським судом під час розгляду скарги по суті, не призвело до постановлення неправильного судового рішення, а тому відсутні підстави для його зміни або скасування.
Доводи апелянта про те що судом не враховані висновки Конституційного Суду України про ефективне виконання судових рішень та гарантії ефективного виконання судових рішень як складову права на судовий захист, колегія суддів також відхиляє, оскільки Конституційним Судом не визнано, що виконання рішення в межах такої категорії справ покладається виключно на органи державної виконавчої служби. Як зазначено вище, у випадку стягнення коштів із бюджетних установ, функції виконання покладаються на органи казначейства, що є обґрунтованим і не суперечить нормам чинного законодавства. Виконання через казначейство не порушує конституційне право на виконання судових рішень, оскільки цей орган виконує свої функції в межах установлених законом механізмів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є правомірною та обґрунтованою. Доводи апелянта не знайшли підтвердження у матеріалах справи та чинному законодавстві, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних вище обставин, з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Омельяненко Олени Анатоліївни – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 у справі 904/130/19 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.04.2025.

Головуючий суддя                                                                      Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                          В.Ф. Мороз

 О.Г. Іванов