УХВАЛА
19 травня 2025 року
м. Київ
справа № 203/3846/22
провадження № 51-1825 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року,
встановив:
У поданій скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте наведених положень процесуального закону заявником не дотримано.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Оскаржуючи законність судових рішень ОСОБА_4 серед іншого вказуєна неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, заперечує оцінку достовірності доказів здійснену місцевим судом, що, з огляду на положення ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Водночас, хоча ОСОБА_4 й посилається на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, однак жодним чином не обґрунтовує цієї підстави для скасування судових рішень, з огляду на положення ст. 413 КПК.
Крім того, у своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що оскаржувані судові рішення мають бути скасовані, а кримінальне провадження щодо нього має бути закрито, проте у прохальній частині порушує питання про скасування цих рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
При цьому, посилаючись на необхідність скасування судових рішень і закриття провадження, заявнику слід навести правове обґрунтування підстави визначеної ст. 284 КПК, натомість висуваючи вимогу про призначення нового розгляду у суді першої інстанції, слід врахувати положення ст. 415 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
На усунення недоліків, захиснику необхідно подати нову касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                        ОСОБА_3