ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 квітня 2025 року           справа №200/720/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 р. у справі № 200/720/24 (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-  
                                                           ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просив: 
-визнати протиправною відмову Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у поновленні актового запису про народження ОСОБА_1 та внесенні змін до нього;
-зобов`язати Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити актовий запис № 1166 від 22.10.1965 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Макіївка, Донецька область, Україна, у батька: “ ОСОБА_2 , 1920 року, національність укр, у матері: ОСОБА_3 , 1920 року народження, національність укр” та внести зміни до поновленого актового запису № 1166 від 22.10.1965 року про народження ОСОБА_1 , вказавши у графі дані про матір “ ОСОБА_4 , національність руминка, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Чорний Ташлик, Вільшанський район, Одеська область, Україна” та у графі дані про батька “ ОСОБА_2 , національність українець, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Макіївка, Донецька область, Україна”.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: 
Визнав протиправною відмову Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОУ 26146215) у поновленні актового запису про народження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та внесенні змін до нього.
Зобов`язав Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОУ 26146215) поновити актовий запис № 1166 від 22.10.1965 про народження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, Донецька область, Україна, у батька: ОСОБА_2 , 1920 року, національність укр, у матері: ОСОБА_3 , 1920 року народження, національність укр”.
Зобов`язав Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОУ 26146215) внести зміни до поновленого актового запису № 1166 від 22.10.1965 про народження ОСОБА_1 , вказавши у графі дані про матір “ ОСОБА_4 , національність румунка, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Чорний Ташлик, Вільшанський район, Одеська область, Україна” та у графі дані про батька “ ОСОБА_2 , національність українець, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Макіївка, Донецька область, Україна”.
Відповідач, не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду у зв`язку, з невірним застосуванням та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
Скарга обґрунтована тим, що 10.12.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складений актовий запис про народження (ПОНОВЛЕНО) на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 за №08 від 10.12.2024 на підставі висновку відділу. Актовий запис складений 10.12.2024 року, після винесення Рішення суду.
Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності проводилась відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.
Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах виданих при державній реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які реєструють шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах виданих при державній реєстрації актів цивільного стану повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах цивільного стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. До аналогічних висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19).
Також, суд не звернув увагу на те, що позивач, відповідно до Заяви від 20.01.2024, просив лише внести зміни до актового запису про народження №1166 складений 22.10.1965 року та виправити прізвище матері дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », заяви про поновлення актового запису відповідач не подавав.
Позов до суду позивачем було подано до фактичного отримання Висновку №9 від 20.02.2024, а суд відкрив провадження по даній справі, ще до того, як відповідачем сформовано Висновок № 9 про внесення змін до актового запису цивільного стану.
Щодо зобов`язання внесення змін, скаржник зазначає, що судом зобов`язано відповідача внести зміни до поновленого актового запису про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 в частині зміни національності та місця народження батьків позивача. 
Проте, судом не враховано, що Відділ складає актові записи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 р. № 1025 (зі змінами) «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану». В актовому записі про народження та виданому на підставі актового запису свідоцтва про народження не передбачені графи з відомостями про національність та місце народження батьків.
Згідно вимог Закону №2398-VI, зразки актових записів цивільного стану затверджуються Кабінетом Міністрів України, а бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 10.11.2010 р. №1025 затверджено зразки актових записів цивільного стану, а також описи та зразки бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану.
Дослідивши затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 р. №1025 зразки актових записів цивільного стану, а також описи та зразки бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, судом встановлено, що в актових записах цивільного стану та в свідоцтвах щодо народження та шлюбу не зазначаються такі відомості як національність особи (відсутні відповідні графа, пункт).
Виходячи з того, що чинним законодавством не передбачено обов`язку (можливості) зазначення відомостей про національність особи в актових записах цивільного стану та в свідоцтвах щодо народження та шлюбу, скаржник дійшов до висновку про відсутність правових підстав для доповнення вказаних актового запису про народження записами про національність батьків, а тому, відповідно, відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного висновку.
Також скаржник посилається на врахування судом неналежних та недопустимих доказів.
Так, судом не надано оцінку доказам ані окремо, ані в їх сукупності, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке ґрунтується фактично на підроблених, недостовірних, неналежних документах та доказах, що надані позивачем, а саме:
06.02.2024 до Донецького окружного адміністративного суду з використанням підсистеми «Електронний суд» була подана позовна заява позивач - ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_7 ). Відповідач – Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Відповідно до Єдиного Реєстру Адвокатів України у ОСОБА_7 право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 07.11.2024 на підставі заяви адвоката.
06.03.2024 Святошинським районним судом м.Києва винесено Рішення по справі № 759/1602/24 про встановлення родинних відносин.
Так, суд першої інстанції встановив факт родинних відносин між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , національність румунка, уродженка село Чорний Ташлик, Вільшанський район, Одеська область, Україна та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , національність румунка, уродженка с.Соркви, Румунія, – як рідної матері та доньки.
Встановив факт родинних відносин між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , національність румунка, уродженка село Чорний Ташлик, Вільшанський район, Одеська область, Україна, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Національність румун, - як рідного брата та сестри.
20.03.2024 року відділ подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 06.03.2024 по справі № 459/1602/24.
18.07.2024 Київським апеляційним судом винесена Постанова по справі № 759/1602/24, якою скасовано Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 06.03.2024 року про встановлення родинних відносин.
20.01.2024 року до Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за довіреністю від ОСОБА_1 звернувся його син ОСОБА_10 з заявою про внесення змін до актового запису про народження № 1166 від 22.10.1965 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району міста Макіївки Донецької області на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо виправлення прізвища матері дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
20.02.2024 року відділом було надано висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану з підставами відмови у поновленні актового запису про народження на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та подальшого внесення змін до поновленого актового запису ОСОБА_10 (представнику за довіреністю). У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку . В матеріалах справи висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану не було, оскільки він створений 20.02.2024.
Судом враховано документи надані позивачем, які є неналежними та недопустимими оскільки оригінал доказу у позивача відсутні, документ копію якого долучено видано у жовтні 2014 року (місто Макіївка Донецької області перебувало під владою окупаційних військ), дані, які містяться в долученому доказі не відповідають інформації наявній в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.
Повторно свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.2014 року з відомостями про матір ОСОБА_3 було сформовано за допомогою програмного забезпечення Реєстру (пункт 3.1 розділу ІІІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян).
Реєстр – це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, всі передбачені законодавством для видачі свідоцтва та витяги з Реєстру формуються автоматично на підставі актових записів.
Відповідачем стверджується, що Повторно отримане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.2014 року містило прізвище матері « ОСОБА_5 ».
Так в актовому записі про народження № 1166 від 22.10.1965 року, мати вказана ОСОБА_3 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 14.10.2014 року, видане на підставі цього актового запису також було з відомостями про матір ОСОБА_3 , що стверджується копією зі свідоцтва НОМЕР_2 з первинними відомостями, яка була роздрукована автоматично з Державного реєстру 25.01.2024 з відомостями про матір ОСОБА_3 , що не відповідає наявній нотаріальній копії цього ж свідоцтва, яке було надано позивачем для розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , є пенсіонером та особою з інвалідністю 1 групи довічно.
20.01.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження, а саме виправити прізвище матері дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с.52). 
До заяви від 20.01.2024 були додані: 
- копія довіреності від 05.06.2023, посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шиманським Є.І. та зареєстрована в реєстрі за № 566; 
- копія паспорта довірителя громадянина України НОМЕР_3 від 02.12.2019, виданого 3215 на ОСОБА_1 ; 
- копія повторного свідоцтва про народження довірителя серії НОМЕР_2 від 14.10.2014, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області на ОСОБА_1 ; 
- копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища першого шлюбу матері довірителя № 00043015302 від 06.01.2024, виданого Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_2 та ОСОБА_11 ; 
- копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу матері довірителя № 00043015422 від 06.01.2024, виданого Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_2 та ОСОБА_11 ; 
- копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища другого шлюбу матері довірителя № 00043015757 від 06.01.2024, виданого Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; 
- копія свідоцтва про смерть матері довірителя серії НОМЕР_4 від 19.01.2024, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) на ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_2 від 14.10.2014, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області,   ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 : батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 . Актовий запис № 1166 від 22.10.1965.
Свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_5 від 03.02.2024, виданого Коростишівським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ), містить дані, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 від батьків: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 .
Позивачем надана копія свідоцтва про одруження батьків серії НОМЕР_6 від 15.04.1965, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району, міста Макіївки у Донецькій області, яка містить актовий запис про шлюб № 232 (мовою оригіналу) між “ ОСОБА_12 , 1920, Макеевка, Донецкая область, украинец” та “ ОСОБА_13 , 1932, Ольшанский, Одесская, румынка”. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини – ОСОБА_6 .
Свідоцтво про народження (повторне) № НОМЕР_7 від 09.07.1993 містить запис про народження № 222 від 17.03.1949, складений відділом ДРАЦС Вільшанського РУЮ Кіровоградської області на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженка села Чорний Ташлик, Вільшанського району Одеської області,. Батько: ОСОБА_14 , національність “румун”, мати: ОСОБА_8 , національність “румунка”.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , померла ІНФОРМАЦІЯ_12 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис 1299.
Позивачем додана копія паспорту серії НОМЕР_8 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , уродженки села Чорниш Ольшанського району Кіровоградської області. Місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
У додатках до позовної заяви наявні витяги з Реєстру актів цивільного стану громадян:
№ 00043015302 щодо складеного 17 лютого 1952 року актового запису № 279 про шлюб між ОСОБА_15 “українець” та ОСОБА_16 “українець”;
№ 00043015422 щодо складеного 08 березня 1965 року актового запису № 44 про розірвання шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_17 ;
№ 00043015757 щодо складеного 15 квітня 1965 року актового запису № 232 про шлюб між ОСОБА_15 “українець” та ОСОБА_16 “українка”;
№ 00035437669 щодо складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району, міста Макіївки у Донецькій області 22 жовтня 1965 року актового запису № 1166 про народження: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 від батьків: батько - ОСОБА_2 , укр, мати - ОСОБА_3 , укр;
№ 00043016346 щодо складеного актового запису про народження № 222 від 17.03.1949, складений відділом ДРАЦС Вільшанського РУЮ Кіровоградської області на   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батько: ОСОБА_14 , “українець”, мати: ОСОБА_18 , “українка”;
№ 00043433665 щодо складеного актового запису про народження № 161 від 17.09.1958, складений відділом ДРАЦС Голопристанського РУЮ Херсонської області на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , батько: ОСОБА_19 , “румин”, мати: ОСОБА_8 , “руминка”.
Позивачем надані відповіді державного архіву Кіровоградської області на запити щодо неможливості отримання архівної довідки та архівної копії актового запису про народження ОСОБА_4 у 1928-1932 роках (№4/5/01-40 від 10.01.2024, №4/6/01-40 від 10.01.2024).
Згідно з відповіддю державного архіву Одеської області від 15.01.2024 Вільшанський район в 1954 році вийшов зі складу Одеської області до Кіровоградської області. Повідомлено про відсутність архівних документів про народження ОСОБА_4 .
25.01.2024 відповідачем надіслано запит до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо перевірки свідоцтва про народження позивача.
Відповідно висновку № 9 від 20.02.2024 про відмову у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_10 , відповідно до заяви від 20.01.2024, згідно з яким за матеріалами справи, які знаходяться у відділі немає можливості ідентифікувати, що ОСОБА_11 є матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян є в наявності:
- актовий запис про шлюб № 279 від 17.02.1952, складений міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області на ОСОБА_2 та ОСОБА_11 дата народження нареченої вказана 1920 р., місце народження “Сталінська, м. Макіївка”, наявна відмітка про розірвання шлюбу на підставі рішення суду від 05.05.1965;
- актовий запис про розірвання вказаного вище шлюбу № 44 від 08.03.1965, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , дата народження ОСОБА_3 – відсутня, місце народження ОСОБА_3 – відсутнє. Актовий запис про розірвання шлюбу складено відділом ДРАЦС на підставі рішення Донецького обласного суду від 25.10.1955 за заявою ОСОБА_2 , про що свідчить отримане ним свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_9 від 08.03.1965. Відомості щодо другого з подружжя відсутні, свідоцтво не видавалось;
- актовий запис про другий шлюб матері позивача № 232 від 15.04.1965, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області на ОСОБА_2 та ОСОБА_20 , дата народження нареченої вказана ІНФОРМАЦІЯ_15 , місце народження “Одеська, Ольшанський”. В актовому записі наявна інформація щодо сімейного стану до реєстрації шлюбу: ОСОБА_2 – розлучений, свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_10 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області 08.03.1965, ОСОБА_4 – розлучена, свідоцтво про розірвання шлюбу №  НОМЕР_11 видане Ц-Міським ЗАГС 13.12.1955. Наявна відмітка про відсутність спільних дітей; 
- актовий запис про народження позивача № 1166 від 22.10.1965, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області на ОСОБА_1 , в якому мати записана ОСОБА_3 , дата народження “минуло 33 роки”. На підставі цього актового запису видані свідоцтва про народження ОСОБА_1 : первинне серії НОМЕР_12 від 22.10.1965, повторно серії НОМЕР_13 від 24.06.1991, повторно серії НОМЕР_2 від 14.10.2014 з відомостями про матір ОСОБА_3 (сформовано за допомогою програмного забезпечення Реєстру, пункт 3.1 розділу ІІІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян).
Листом від 17.02.2024 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підтверджено видачу повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.2014 з відомостями про матір ОСОБА_3 . Зразок підпису керівника Макіївського відділу ДРАЦС Федіної Т.Ю. та відбиток цього відділу відсутні. 
- актовий запис про смерть № 1299 від 19.01.1924, складений Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_4 дата народження померлої вказана ІНФОРМАЦІЯ_16 , місце народження “Одеська обл., Вільшанський р., с. Чорний Ташлик.
З посиланням на частини 1 та 5 статті 22 Закону України “Про державну реєстрацію актів цивільного стану” та абзац 2 пункту 2.28 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, відповідачем відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмову Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у поновленні актового запису про народження ОСОБА_1 та  зобов`язання Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити актовий запис № 1166 від 22.10.1965 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Макіївка, Донецька область, Україна, у батька: “ ОСОБА_2 , 1920 року, національність укр, у матері: ОСОБА_3 , 1920 року народження, національність укр”, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частини 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.
При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
У Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.
Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).
За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.
Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
При цьому порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а.
Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 по справі №917/664/19 зауважив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.
Колегія суддів зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи -позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач на час звернення з позовом звертався до відповідача з заявою про поновлення актового запису про народження, а також, що в такому зверненні відповідачем відмовлено.
Відповідно до Заяви позивача від 20.01.2024, він просив лише внести зміни до актового запису про народження №1166 складений 22.10.1965 року та виправити прізвище матері дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
На час розгляду справи по суті відповідачем рішення щодо відмови у поновленні актового запису про народження не приймалось.
Так, 10.12.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складений актовий запис про народження (ПОНОВЛЕНО) на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 за №08 від 10.12.2024 на підставі висновку відділу від 10.12.20204. Отже, актовий запис складений 10.12.2024, після винесення Рішення суду.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оскільки на час звернення позивача у цій справі із позовом до суду спору щодо поновлення актового запису про народження ОСОБА_1 , не існувало, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.
З огляду на викладено, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмову Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОУ 26146215) у  внесеннні змін до 
актового запису про народження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та зобов`язання Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОУ 26146215) внести зміни до актового запису № 1166 від 22.10.1965 про народження ОСОБА_1 , вказавши у графі дані про матір “ ОСОБА_4 , національність румунка, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Чорний Ташлик, Вільшанський район, Одеська область, Україна” та у графі дані про батька “ ОСОБА_2 , національність українець, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Макіївка, Донецька область, Україна”, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі – Закон)) державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті..
Згідно ч. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.
Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина 1 статті 22 Закону).
Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану (ч. 6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.
Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі – Правила).
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.
За приписами п.1.5 розділу І Правил №96/5, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи.
Відповідно до п. 1.7 розділу І Правил №96/5, Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.
Згідно п.2.12 розділу ІІ Правил №96/5, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.
Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.
Підпунктом 2.16.7 п.2.16 розділу ІІ Правил №96/5 передбачено, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Відповідно до п.2.6 розділу ІІ Правил №96/5, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.
Щодо внесення змін до актового запису № 1166 від 22.10.1965 про народження ОСОБА_1  інформацію про прізвище матері, колегія суддів зазначає наступне. 
Велика Палата Верховного Суду (справа № 807/45/17 тощо), а також Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказували, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису.
У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду в таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.
Об`єктом розгляду у цій справі є не питання щодо дотримання суб`єктом владних повноважень процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення.
Предметом розгляду цієї справи є правомірність проведення державної реєстрації народження ОСОБА_1 саме із зазначенням прізвища матері як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 » та, відповідно, формування актового запису про народження.
Судами встановлено, що актовий запис про народження позивача № 1166 від 22.10.1965, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області на ОСОБА_1 , в якому мати записана як ОСОБА_3 , дата народження, “минуло 33 роки”.
Матеріали прави свідчать, що стосовно матері позивача у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян містяться записи, які містять численні розбіжності у зазначенні прізвища ( ОСОБА_5 /Кожухарова) та національної належності (українка/румунка). Запити сторони позивача до архівних установ залишені без задоволення через наявні розбіжності в місяці народження матері позивача (06.04.1932/06.06.1932).
Відповідачем досліджувались актові записи які містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян:
- актовий запис про шлюб № 279 від 17.02.1952, складений міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області на ОСОБА_2 та ОСОБА_11 дата народження нареченої вказана 1920 р., місце народження “Сталінська, м. Макіївка”, наявна відмітка про розірвання шлюбу на підставі рішення суду від 05.05.1965;
- актовий запис про розірвання вказаного вище шлюбу № 44 від 08.03.1965, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , дата народження ОСОБА_3 – відсутня, місце народження ОСОБА_3 – відсутнє. Актовий запис про розірвання шлюбу складено відділом ДРАЦС на підставі рішення Донецького обласного суду від 25.10.1955 за заявою ОСОБА_2 , про що свідчить отримане ним свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_9 від 08.03.1965. Відомості щодо другого з подружжя відсутні, свідоцтво не видавалось;
- актовий запис про другий шлюб матері позивача № 232 від 15.04.1965, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області на ОСОБА_2 та ОСОБА_20 , дата народження нареченої вказана ІНФОРМАЦІЯ_15 , місце народження “Одеська, Ольшанський”. В актовому записі наявна інформація щодо сімейного стану до реєстрації шлюбу: ОСОБА_2 – розлучений, свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_10 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області 08.03.1965, ОСОБА_4 – розлучена, свідоцтво про розірвання шлюбу №  НОМЕР_11 видане Ц-Міським ЗАГС 13.12.1955. Наявна відмітка про відсутність спільних дітей; 
- актовий запис про народження позивача № 1166 від 22.10.1965, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки у Донецькій області на ОСОБА_1 , в якому мати записана ОСОБА_3 , дата народження “минуло 33 роки”. На підставі цього актового запису видані свідоцтва про народження ОСОБА_1 : первинне серії НОМЕР_12 від 22.10.1965, повторно серії НОМЕР_13 від 24.06.1991, повторно серії НОМЕР_2 від 14.10.2014 з відомостями про матір ОСОБА_3 (сформовано за допомогою програмного забезпечення Реєстру, пункт 3.1 розділу ІІІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян).
Матеріали справи містять нотаріально засвідченні копії відповідних документів, що містяться на паперових носіях, а саме:
- копію свідоцтва про народження (повторне) № НОМЕР_7 від 09.07.1993, яка містить запис про народження № 222 від 17.03.1949, складений відділом ДРАЦС Вільшанського РУЮ Кіровоградської області на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженка села Чорний Ташлик, Вільшанського району Одеської області,. Батько: ОСОБА_14 , національність “румун”, мати: ОСОБА_8 , національність “румунка”; 
- копію свідоцтва про одруження батьків позивача серії НОМЕР_6 від 15.04.1965, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району, міста Макіївки у Донецькій області, яка містить актовий запис про шлюб № 232 (мовою оригіналу) між “ ОСОБА_12 , 1920, Макеевка, Донецкая область, украинец” та “ ОСОБА_13 , 1932, Ольшанский, Одесская, румынка”. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини – ОСОБА_6 .
Також, матеріали справи містять копію паспорту серії НОМЕР_8 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , уродженки села Чорниш Ольшанського району Кіровоградської області та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис 1299, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_17 .
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наявні матеріали справи в сукупності свідчать про підтвердження помилки в прізвищі матері позивача, в актовому записі про народження, та не врахуванні відповідачем зазначених обставин при розгляді заяви позивача про внесення змін до вказаного акту.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність достатньої кількості документів для підтвердження правильності написання прізвища матері позивача як « ОСОБА_6 », та прийняття рішення про внесення змін до актового запису.
Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 травня 2013 року у справі "Гарнага проти України" (№20390/07) наголошено на необхідності дотримання державою справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.
Згідно пп.2.16.7 п.2.16 розділу ІІ Правил №96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Пунктом 2.18 розділу ІІ Правил №96/5 визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо внесення змін до актового запису № 1166 від 22.10.1965 про народження ОСОБА_1  інформацію про місце народження батьків (походження), колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до Заяви позивача від 20.01.2024, він просив лише внести зміни до актового запису про народження №1166 складений 22.10.1965 року та виправити прізвище матері дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Матеріали справи не містять. на час розгляду справи по суті, доказів звернення позивача до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису щодо місця. народження батьків
Відповідачем рішення щодо відмови у внесенні таких змін до актового запису про народження не приймалось.
Отже, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.
З огляду на викладене, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Також суд звертає увагу, що в актовому записі про народження та виданому на підставі актового запису свідоцтва про народження не передбачені графи з відомостями про місце народження батьків
Щодо внесення змін до актового запису № 1166 від 22.10.1965 про народження ОСОБА_1  інформацію про національність батьків, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з абзацом 1 пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 1166 від 22.10.1965 року, шляхом доповнення запису інформацією в графі дані про батька: національність – «українець», дані про матір: національність – «румунка».
Отже, позивач, звертаючись із заявою до  відповідача, мав на меті внести зміни до актового запису про народження, зазначивши національність матері «румунка».
Тобто, позивач, зазначаючи у позові про відмову відповідача у внесенні змін до актових записів, не просив визнати неправомірними такі дії відповідача, а мав намір вирішити питання про внесення змін щодо національності у вже існуючий запис, отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17.
Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.
При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Згідно зі статтею 300 ЦК особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.
Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.
Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».
Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.
При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб.  
Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18, у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду  від 13 грудня 2023 року справа № 290/1005/22, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2023 року в справі № 216/1899/22, у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2023 року у справі № 216/4127/23, та неодноразово підтриманою Верховним Судому постановах від 30 січня 2020 року у справі № 754/7901/19, від 18 березня 2020 року у справі № 761/36561/19, від 03 листопада 2021 року у справі № 759/13784/19, від 30 березня 2022 року у справі № 458/1176/20, від 29 листопада 2022 року у справі № 280/956/22,  від 01 серпня 2024 року у справі № 757/18952/23.
Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.
Згідно п.1 ч.1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до ч.1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Тому рішення суду першої інстанції в цій частині належить скасувати та закрити провадження у справі у цій частині.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що для відновлення прав позивача необхідно зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису № 1166 від 22.10.1965, про народження ОСОБА_1 , а саме вказавши у графі дані про матір її прізвище як " ОСОБА_6 ".
Згідно з п. 3 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
У відповідності до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Відповідно до ч.1 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 238, 308, 311, 315, 319, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                               ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 р. у справі № 200/720/24 - скасувати. 
Прийняти нове судове рішення. 
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Визнати протиправною відмову Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОУ 26146215) у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОУ 26146215) внести зміни до актового запису № 1166 від 22.10.1965, про народження ОСОБА_1 ,  вказавши у графі дані про матір її прізвище, як " ОСОБА_6 ".
Закрити провадження у справі 200/720/24 щодо позовних вимог в частині зобов`язання внести зміни до актового запису № 1166 від 22.10.1965, про народження ОСОБА_1 , інформації про національність батьків.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст складений та підписаний 03 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                  Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                    А.В. Гайдар

                                                                                                            І.В. Сіваченко