УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/539/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О. 
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Павицької Т.М., Шевчук А.М.,
з участю секретаря 
судового засідання         Смоляра А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 288/539/15-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Зайченко Є.О. у селищі Попільня,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року  ОСОБА_1 звернулась з даною скаргою, в якій просила: 
- визнати неправомірними дії начальника відділу Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желєзної Тетяни Сергіївни (далі начальник відділу Коростишівського ВДВС у Житомирському районі, начальник Желєзна Т.С.) щодо скасування постанови державного виконавця Коростишівського ВДВС у Житомирському районі та області Центрального МУМЮ (м. Київ) Богатиренко Альони Володимирівни (далі державний виконавець Коростишівського ВДВС у Житомирському районі, державний виконавець Богатиренко А.В.) від 26 липня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 66851464 з примусового виконання рішення № 288/539/15-ц та припинення чинності арешту майна боржника та інших заходів примусового виконання рішення та зобов`язати останню усунути порушення; 
- визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Железної Т.С. від 26 липня 2024 року за ВП № 66851464 щодо скасування постанови державного виконавця Богатиренко А.В. від 26 липня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 66851464 з примусового виконання рішення № 288/539/15-ц; 
- визнати неправомірною та скасувати постанову відділу Коростишівського ВДВС у Житомирському районі від 26 липня 2024 року за ВП № 66851464 щодо скасування постанови державного виконавця Коростишівського ВДВС у Житомирському районі від 25 липня 2024 року про зняття арешту з майна; 

- визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Богатиренко А.В. у ВП № 66851464 від 26 липня 2024 року про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук майна боржника.
Скаргу мотивувала тим, що 16 вересня 2021 року, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66851464 за виконавчим листом № 288/539/15-ц, виданим 04 січня 2021 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором в сумі 40269,63 Євро, що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає - 1 016 808,16 грн.
26 липня 2024 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 66851464 з примусового виконання рішення № № 288/539/15-ц, про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
Цього ж дня начальником відділу Коростишівського ВДВС постанову про закінчення виконавчого провадження № 66851464 з примусового виконання рішення № 288/539/15-ц скасовано, відповідно до постанови про скасування процесуального документу від 26 липня 2024 року (далі - оскаржувана постанова).
В оскаржуваній постанові начальник відділу Коростишівського ВДВС у Житомирському районі не дотримується встановлених вимог та не вносить в постанову підстави скасування процесуального документу, які передбачені законом.
ОСОБА_4 посилається на те, що головним державним виконавцем Богатиренко А.В. допущено помилку при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду, так як грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Також начальник відділу Коростишівського ВДВС посилається на те, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент у валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. І на цій підставі скасував процесуальний документ.
ОСОБА_4 , враховуючи тиск з боку стягувача, не зважає на Закон України « Про виконавче провадження», та повністю на свій розсуд змінює порядок погашення боргів у валюті, тоді як, начальник не наділений повноваженнями змінювати спосіб виконання судового рішення.
У разі, якщо зобов`язання зазначене у валюті, то згідно норм законодавства державний виконавець має перераховувати і стягувати саме валюту, а не допускати перерахування і сплати у гривні. Вказана норма закону не змінена, тому начальник в оскаржуваній постанові зазначаючи підстави щодо скасування процесуального документу, а саме сплати валютного зобов`язання у гривні, порушує визначений законом порядок погашення боргів. Відповідно оскаржувана постанова винесена з порушенням норм закону і має бути скасована.
Крім того, начальник відділу Коростишівського ВДВС не провела жодних розрахунків, не перевірила дій виконавця щодо здійснених платежів (платіж був не один), їх перерахунку до курсу, прив`язки до курсу, тощо для встановлення суми погашення відносно виконавчого документу.
Таким же чином, безпідставно та аналогічно, вона винесла постанову про скасування процесуального документу «Постанови про зняття арешту з майна від 25 липня 2024 року». При цьому в цій постанові, начальник навіть не зазначила підставу перевірки.
В обох вищевказаних постановах про скасування процесуального документу, вона не вказала ні строки перевірки, ні підстави, ні зміст проведених дій, і відповідно законні підстави для скасування процесуальних документів.
Відтак, оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Надалі, після скасування начальником постанови про закінчення виконавчого провадження, знову в цей же день, державний виконавець виносить нові постанови про арешт рахунків і майна боржника. Тоді як, ці постанови не можуть бути винесені без відновлення провадження. А тому, такі постанови теж мають бути скасовані, адже винесені поза межами виконавчого провадження.
Враховуючи вищевикладене, всі постанови винесені державною виконавчою службою поза межами діючого виконавчого провадження та вимог передбачених законом мають бути скасовані.
Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року скаргу задоволено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представники АТ КБ «ПриватБанк» та Коростишівського ВДВС у Житомирському районі оскаржили її в апеляційному порядку.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк, Товариство) просить оскаржувану ухвалу скасувати, мотивуючи тим, що суд першої інстанції при її постановленні допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначено, що виконуючи рішення, державним виконавцем Богатиренко А.В. було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка визначена в резолютивній частині рішення, як еквівалент в гривні на дату ухвалення рішення.
У подальшому 26 липня 2024 року Головним державним виконавцем Коростишівського ВДВС у Житомирському районі Богатиренко А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 66851464 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до якого було сплачено заборгованість у визначеному судом розмірі - 1 016 808.16 грн.
Банк вказує, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.
Таким чином, виконання за виконавчим листом виданим на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року мало було здійснюватися в іноземній валюті.
Тому вважають, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню.
Представник Коростишівського ВДВС у Житомирському районі просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що начальник відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (надалі Закону).
Вважає, що дії державного виконавця є цілком правомірними та такими, що здійснені у відповідності до норм Закону, в межах наданих повноважень, у спосіб та порядок передбачені конституцією України та Законами України, а тому ухвала місцевого суду підлягає скасуванню.
У поданих відзивах на апеляційні скарги, представник ОСОБА_1 – адвокат Волошина Н.А. просить ухвалу місцевого суду, як таку, що винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.
У судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Адаменко Т.С. підтримала свою апеляційну скаргу, також скаргу Коростишівського ВДВС у Житомирському районі, просила їх задовольнити і надала пояснення, які відповідають доводам поданої скарги Банку.
Представник Коростишівського ВДВС у Житомирському районі у письмовому клопотанні просила розгляд скарги проводити без її участі, доводи скарги підтримала і просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) – адвокат Волошина Н.А. в режимі відеоконференції апеляційні скарги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Також представник надала пояснення, які відповідають змісту поданого відзиву на апеляційні скарги. 

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом частини 5 статті 12 ЦПК  України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).
Судом встановлено, що рішенням Попільнянського районного суду від 09 червня 2015 року стягнуто солідарно із  ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10   на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № K2K4GF00260001 від 17 серпня 2005 року в розмірі 40 269, 63 (Євро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає – 1016808,16 грн, також вирішено питання судових витрат.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині вимог за первісним позовом та ухвалено цій частині нове рішення. Позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 40 269,63 (Євро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає -1 016 808,16 грн. 
Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 40 269,63 (Євро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає -1 016 808,16 грн.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 40 269,63 (Євро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає 1 016 808,16 грн.
Стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_10 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 40 269,63 (Євро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає -1 016 808,16 грн. Вирішено питання судових витрат. В решті рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07 вересня 2022 року рішення Попільнянського районного суду Житомирської області та постанову Житомирського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року залишено без змін.
На підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист № 288/539/15.
Постановою Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 16 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66851464 з виконання виконавчого листа № 288/539/15.
Постановою про закінчення виконавчого провадження від 26 липня 2024 року у ВП № 66851464, яка постановлена головним державним виконавцем Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Богатиренко А.В., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 288/539/15 виданого 04 січня 2021 року, закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закону) в зв`язку з тим, що залишок несплаченої суми за виконавчим документом 0 гривень (UAH), сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 89751,81 гривня (UAH).
Постановою начальника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Желєзної Т.С. від 26 липня 2024 року, про перевірку законності вчинення виконавчого провадження, визнано дії державного виконавця Богатиренко А.В. при виконанні виконавчого провадження № 66851464 з примусового виконання виконавчого листа № 288/539/15-ц виданого 04 січня 2021 року, такими, що не в повній мірі відповідають вимогам Закону.
Постановою начальника Коростишівського ВДВС від 26 липня 2024 року, скасовано документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 26.07.2024, що видав ОСОБА_11 , при примусовому виконанні виконавчого листа № 288/539/15.
Постановою ОСОБА_4 від 26 липня 2024 року, скасовано документ «Постанова про зняття арешту з майна» від 25.07.2024, що видала ОСОБА_11 , при примусовому виконанні виконавчого листа № 288/539/15.
Постановами головного державного виконавця Коростишівського відділу державної виконавчої служби Богатиренко А.В. від 26 липня 2024 року в рамках виконавчого провадження № 66851464, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, ОСОБА_6 .
Також, постановою Богатиренко А.В. від 26 липня 2024 року в рамках виконавчого провадження № 66851464, оголошено в розшук майно, що належить ОСОБА_6 .
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частина 2 стаття 18 Закону).
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.
Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України – гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України – гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. 
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті
З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті.
Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №750/2000/18.
Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». 
Так, відповідно до частини третьої цієї статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець – на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. 
У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець – на відповідний рахунок приватного виконавця.
У справі, яка переглядається, встановлено, що виконавче провадження було відкрито за виконавчим листом, виданим Попільнянським районним судом Житомирської області на підставі постанови Верховного Суду від 07 вересня 2022 року, якою рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року залишено без змін.
Було стягнуто солідарно із відповідачів на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 40 269,63 (Євро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає 1 016 808,16 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по 2142 грн. з кожного понесених судових витрат.
Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, суд вирішив стягнути з боржників грошові кошти саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржників, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржників, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. 
У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). 
Враховуючи викладене, державний виконавець зобов`язаний був під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, керуватися положеннями статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржниками існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом в іноземній валюті – Євро.
При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.
Однак, суд першої інстанції не застосував вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та не врахував, що оскаржуване рішення начальника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі, яким скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», є обґрунтованим, прийнятим відповідно до закону та в межах наданих повноважень.
Згідно з частиною третьою статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг підлягають до  задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанціїу відповідності до положень частини 1 статті 376 ЦПК України – скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги  ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.
Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                Судді

Повний текст постанови складений: 16 квітня 2025 року.