ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

11 квітня 2025 року
м. Харків

справа № 953/7544/24
провадження № 22-ц/818/1817/25

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Яцини В.Б., 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Акціонерного товариства "Харківобленерго" про захист прав споживачів, перерахунок за особовим рахунком та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року, ухвалене суддею Вітюк Р.В., -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Акціонерного товариства "Харківобленерго" про захист прав споживачів, перерахунок за особовим рахунком та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначає, що 31 серпня 2020 року він уклав договір про надання послуг з розподілу електричної енергії №1738199 та договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за особовим рахунком НОМЕР_1 . Він сумлінно передавав показники та сплачував за електричну енергію своєчасно, однак у нього виникла заборгованість по особовому рахунку НОМЕР_1 . Згідно з актом звірки за період з 31 серпня 2020 року по 01 серпня 2024 року спожито електроенергії – 125 808 кВт; нараховано за спожиту електроенергію – 226 075,80 грн; сплачено за спожиту електроенергію – 232 515,90 грн, а тому переплата станом на 01 серпня 2024 року складає 6 440,10грн. Оператор в порушення статті 629 ЦК України ухиляється від здійснення перерахунку. Внаслідок порушення його прав, як споживача, змінився його звичний спосіб життя, оскільки витрачає свій час і сили на суди, оплату адвоката, не спить ночами, не має змогу приготувати їжу. Указані обставини порушують його гідність і це негативно позначається на його здоров`ї та самопочутті. 

З урахуванням викладеного просить:
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок по особистому рахунку НОМЕР_1  за адресою:  АДРЕСА_1  та встановити, що станом на 01 серпня 2024 року показники електролічильника становлять: день 8404 кВт та ніч 3274 кВт, а всього переплата на 01 серпня 2024 року складає 6 440,10грн. по особистому рахунку НОМЕР_1 та в подальшому визначити фактичні покази лічильника щомісячно шляхом додавання спожитих обсягів електричної енергії до поточних показів засобу обліку встановлених на дану дату;
- стягнути з відповідача на його користь компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 20000грн;
- стягнути з відповідача на його користь збитки, у вигляді витрат по оплаті витрат на правову допомогу у розмірі 30 000грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 – залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги, окрім обставин викладених у позовній заяві, зазначає, що відповідачем здійснюється нечесна підприємницька діяльність. Із зазначеною відповідачем заборгованістю він не погоджується та вважає, що вона нарахована безпідставно.
Суд першої інстанції послався на п.4.19 Правил зміст якої не відповідає дійсності та не відноситься до нього. Жодного договору про реструктуризацію боргу він не укладав. 
Також звертає увагу на те, що залучення відповідача АТ «Харківобленерго» притаманно правовідносинам в яких існує спір стосовно передачі показників електролічильника. Разом з тим, у даному випадку існує спір лише стосовно безпідставно нарахованої заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ "Харківенергозбут" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що позивачем не було направлено звернень скарг або претензій щодо обсягу спожитої електричної енергії до відповідача або третьої особи. Отже, позивачем не обгрунтовано порушення його прав та інтересів з боку відповідача.
Позивачем не було надано доказів того, що він нібито здійснював оплату за спожиту електричну енергію за певний місяць без урахування спірної заборгованості. Таким чином, доводи позивача щодо здійснення ним оплати за конкретні місяці є повністю необгрунтованими, а платежі зараховані як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Позовні вимоги стосуються виключно електропостачальника - АТ «Харківобленерго» та його виключеної компетенції щодо визначення обсягів спожитої електричної енергії та їх корегування.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про зобов`язати відповідача здійснити перерахунок по особистому рахунку заявлені до неналежного відповідача, оскільки повноваження щодо обліку електричної енергії віднесені до АТ «Харківобленерго», а не до ПрАТ «Харківенергозбут».
Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди відповідачем ПрАТ «Харківенергозбут», тому вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволення не підлягає.
Враховуючи, що позов залишено без задоволення підстав для стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 30 000грн. не вбачається.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 31 серпня 2020 року між ТОВ «АКВАКЛАД» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди житлового будинку, згідно умов якого останній прийняв у строкове платне користування житловий будинок з надвірними будівлями та прибудовами літ. «А-2», загальною площею 298,9кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить орендодавцю на праві власності, строком на 35 місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі об?єкту оренди.

31 серпня 2020 року ТОВ "Акваклад" і ОСОБА_1 склали акт прийму-передачі об`єкту оренди.

11 вересня 2023 року ТОВ "Аквакладі Гоч В.В. склали акт прийму-передачі об`єкту оренди, відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняв об`єкт нерухомого майна.

У подальшому, а саме з 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 користувався вказаним житловим будинок на підставі договору оренди житлового будинку, укладеним 12 вересня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

12 вересня 2023 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 склали акт прийму-передачі об`єкту оренди.

Матеріали справи свідчать, що 30 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Харківобленерго» із заявою-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1738799 від 30 серпня 2020 року, розміщений на сайті АТ «Харківобленерго».

Згідно вказаної заяви відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 зі змінами, умовами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго" ініціює приєднання ОСОБА_1 до умов договору за технічними даними Паспорту точки розподілу за об?єктами споживача, наведеними у додатку до цієї заяви-приєднання.

Указана заява є додатком №1 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1738799 від 30 серпня 2020 року.

Відповідно до паспорту точку розподілу електричної енергії інформація щодо об`єкту споживача: вид об`єкта: житловий будинок; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ; фіксація наявності генерації в мережу з датою початку генерації, яка збігається з датою улаштування вузла обліку НСК2301, покази засобу комерційного обліку 0263258, зафіксовані на дату улаштування засобу.

Вказаний паспорт є Додатком №2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1738799 від 30 серпня 2020 року.

Крім того, 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Харківенергозбут» із заявою-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №960001738199 від 29 жовтня 2021 року.

Згідно вказаної заяви керуючись статтями 633, 634, 641, 642 ЦК України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, на сайті постачальника універсальних послуг ПрАТ "Харківенергозбут", ОСОБА_1 приєднується до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника для побутових споживачів з наведеними персоніфікованими даними.

Указана заява є додатком №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №960001738199 від 29 жовтня 2021 року.

За адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на споживача ОСОБА_1 .

14 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "Харківенергозбут" із заявою від 11 серпня 2023 року, в якій просив надати акт звірки взаємних розрахунків за період з 31 серпня 2020 року до 31 липня 2023 року.

На вказане звернення 24 серпня 2023 року ПрАТ "Харківенергозбут" було надано ОСОБА_1 акт звірки спожитої та плаченої електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року.

12 серпня 2024 року ОСОБА_1 знову звернувся до ПрАТ "Харківенергозбут" із заявою з приводу розрахунків за спожиту електричну енергію.

На вказане звернення 22 серпня 2024 року ПрАТ "Харківенергозбут" було надано акт звірки спожитої та сплаченої електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з вересня 2020 року по липень 2024 року. Та повідомлено, що з урахуванням останньої оплати від 13 серпня 2024 року у сумі 7430,40грн. заборгованість за спожиту електричну енергію складає 13 412,54грн. та підлягає оплаті.

ОСОБА_1 , як на підставу позову, посилається на те, що згідно з актом звірки за період з 31 серпня 2020 року по 01 серпня 2024 року спожито електроенергії – 125 808 кВт; нараховано за спожиту електроенергію – 226 075,80 грн; сплачено за спожиту електроенергію – 232 515,90 грн, а тому переплата станом на 01 серпня 2024 року складає 6 440,10грн. Разом з тим, оператор в порушення статті 629 ЦК України ухиляється від здійснення перерахунку.

Спірні правовідносини регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №12 (далі – ПРРЕЕ або Правила) та Законом України «Про ринок електричної енергії» (надалі – Закон №2019-VIII).

У Законі №2019-VIII наведені наступні визначення:
споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;
універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України;

Відповідно до Правил договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Відповідно до 2.2 типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг який укладається між споживачем та постачальником, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою (типовою формою) договору, що є додатком №6 до ПРРЕЕ та розміщена на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут»: https://zbutenergo.kharkov.ua, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську діяльність.

Відповідно до п.3.5 Типового договору, який укладається між оператором системи розподілу та споживачем, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою (типовою формою) договору, що є додатком №3 до ПРРЕЕ та розміщена на офіційному сайті АТ «Харківобленерго»: www.oblenergo.kharkov.ua, визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається Адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії ОЕС України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між Споживачем та його постачальником.

Згідно порядку, визначеному у ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до п.412, 4.13 розділу ІV Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Згідно п.4.3 розділу ІV Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постанова НКРЕКП від 14 березня 2018 року №311 (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020 № 716), визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії.

Адміністратор точок комерційного обліку (у попередній редакції адміністратор комерційного обліку) – функція (роль), що виконує постачальник послуг комерційного обліку електричної енергії у процесі адміністрування даних щодо комерційного обліку у реєстрі точок комерційного обліку (підпункт 7 пункту 1.2.1 глави 1.2 розділу I Кодексу комерційного обліку електричної енергії).

Відповідно до п. 2.1.1. глави 2.1 розділу II Кодексу комерційного обліку електричної енергії комерційний облік електричної енергії на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальником послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону, цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку.

Статтею 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що Оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що облік електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку і на підставі цих даних формуються платіжні документи, тобто саме адміністратор комерційного обліку є тією особою, яка здійснює формування (облік) даних щодо обсягу спожитої електричної енергії. Відповідно, саме така особа уповноважена на здійснення перерахунку у разі допущення неправильного обліку електричної енергії.

У зв?язку з відокремленням функцій з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положенням Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року, з 01 січня 2019 року ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2018 року №505 та постачальником. Універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 жовтня 2018 року №1268.

Правонаступником у частині прав та обов?язків за договорами про постачання/користування електричною енергією, що діяли до 01 січня 2019 року, залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжу виконувати функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 16 листопада 2018 ркоу № 1446 АТ "Харківобленерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) АТ "Харківобленерго", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) (указана постанова розміщена на офіційному сайті НКРЕКП та є загальнодоступною, режим доступу – https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vidachu-at-kharkivoblenergo-litsenzii-z-rozpodilu-elektrichnoi-energii-ta-anulyuvannya-litsenziy-z-peredachi-elektrichnoi-energii-mistsevimi-lokalnimi-elektrichnimi-merezham-616da798c1b7b?id=36043).

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із нарахованим йому розміром споживання електричної енергії, у зв?язку із чим просить здійснити перерахунок по його особистому рахунку НОМЕР_1 , що у свою чергу спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що існує спір лише стосовно безпідставно нарахованої заборгованості.

Однак, ОСОБА_1 відповідачем за заявленими ним вимогами зазначив ПрАТ «Харківенергозбут».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, провадження № 12-280 гс 18). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). 

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що належна для захисту прав позивача вимога про здійснення перерахунку спожитої електричної енергії має бути заявлена до АТ «Харківобленерго», оскільки вони є адміністратором комерційного обліку електричної енергії до повноважень якого облік електричної енергії дії якого підлягають оцінці судом.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні належної позовної вимоги про зобов`язання відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» здійснити перерахунок по особистому рахунку НОМЕР_1 . ОСОБА_1 не позбавлений права на пред`явлення позову до суду до належного відповідача.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними, тому вони також не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позов залишено без задоволення, підстав для стягнення з відподповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу не вбачається.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції суд першої інстанції послався на п.4.19 Правил зміст якого не відповідає дійсності та не відноситься до нього, жодного договору про реструктуризацію боргу він не укладав, то колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно як вбачається із змісту п.4.19 Правил судом не вірно викладено зміст цього пункту в оскаржуваному рішення: «У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, сторони за взаємною згодою укладають договір про реструктуризацію заборгованості та оформлюють графік погашення заборгованості, який є додатком до цього договору. Такий договір укладається відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за основним договором.
У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення». Натомість вказаний зміст відповідає змісту п.4.24 цих Правил.

Викладене свідчить лише про технічну помилку суду першої інстанції, що не є підставою для скасування рішення суду.

Що стосується угоди про реструктуризацію заборгованості, то факт її укладання судом не встановлювався. Посилаючись на вищевказані положення Правил суд першої інстанції лише відобразив в рішенні право споживача на укладення такого договору.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовуються та суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                                              Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                        О.В. Маміна

                                                                                                                 В.Б. Яцина