ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/853/22                         Головуючий у 1-й інстанції: Єпішин Ю.М.
Номер провадження: 22-ц/819/232/25                                                Доповідач: Воронцова Л.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року                                                                        м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя- доповідач):        Воронцової Л.П.,
суддів:                                Кутурланової О.В.,
                                       Склярської І.В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
       розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2025 року, дата складення повного судового рішення 18 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Єпішина Ю.М., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ :
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №225. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають її утриманні. Відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, однак добровільно матеріальної допомоги в повному обсязі на утримання дітей не надає, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду.
Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2  на її користь аліменти на дійтей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 січня 2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття; допущено негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітні діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, враховуючи відсутність доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати своїх дітей.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_5 , судді: Кутурланова О.В., Склярська І.В.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 25 квітня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у ній матеріалами із зазначенням дати 06 травня 2025 року. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і заперечення інших учасників справи
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки тому, що єдиним джерелом доходу відповідача є заробітна плата державного службовця, яка витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла, купівлю одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи, а наявність у нього хронічних захворювань, зокрема гіпертонічної хвороби, у зв`язку з чим він перебуває на диспансерному обліку та потребує систематичного стаціонарного лікування у медичних закладах. Крім того, апелянт не має на праві приватної власності нерухомого або рухомого майна, проживає у помешканні, що належить його матері, жодних придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здійснював. Його мати ОСОБА_6 втратила годувальника та перебуває на його утриманні.
Вважає, що позивачем не обґрунтовано розмір заявлених нею позовних вимог, крім того, остання є людиною працездатного віку, вад здоров`я не має, з 18 липня 2019 року по 30 грудня 2022 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а також працевлаштована у ГО "Докудейз", сума сукупних доходів позивача йому на даний час невідома, у 2020 році її дохід від зайняття підприємницькою діяльністю склав понад 555 000 гривень. Позивач отримує додатковий дохід від здачі в оренду однокімнатної квартири, право власності на яку зареєстровано у 2016 році на матір позивача - ОСОБА_7 . Вважає, позивачем не надано суду відомостей щодо власного доходу за 2022-2023 роки з метою його приховування, остання має на праві приватної власності житловий будинок, періодично приїжджає в Україну, що потребує значних грошових коштів. Позивач отримала в Чехії для себе і дітей візи тимчасового захисту, що передбачає надання отримувачу безкоштовного житла, медичного обслуговування та щомісячну грошову допомогу з розрахунку 3000 чеських крон на кожного члена родини, що за курсом НБУ становить приблизно 5000 гривень.
Разом з цим, незважаючи на перешкоди зі сторони позивача, відповідач піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, намагається забезпечити здобуття ними повної загальної середньої освіти, готує їх до самостійного життя, добровільно здійснює перекази коштів на їх утримання, про що подано докази. Він жодним чином не відмовляється матеріально забезпечувати своїх дітей, але сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції, не має матеріальної можливості.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, зазначила, що доводи апелянта є безпідставними, оскільки отримання ним заробітної плати, зокрема, на державній службі, є доходом, з якого підлягають стягненню аліменти на дітей; відповідач не надав доказів перебування матері на його утриманні та здійснення ним догляду; перебування на лікуванні відповідача у березні-квітні 2023 року є поодиноким випадком та ним не надано доказів перебування на диспансерному обліку чи наявності хронічних хвороб, які потребують постійного лікування; мати відповідача є власницею декількох об`єктів нерухомості в різних регіонах України та придбала інші об`єкти, що спростовує позицію відповідача про її скрутне матеріальне становище та необхідність у наданні їй допомоги, крім того, остання понад 15 років проживає в Англії, де отримує дохід. Працевлаштування позивачки та її дохід у 2020 році, наявність будинку, придбаного у 2021 році, проведення ремонтних робіт не має значення для обов`язку відповідача утримувати своїх дітей. Підприємницька діяльність позивачки припинена у 2022 році, що підтверджується інформацією з ЄДРЮОФОП. Сам факт перебування позивачки з дітьми в Чехії та отримання допомоги не стосується предмету спору щодо сплати аліментів. Сплата відповідачем наведених ним у скарзі сум не містить конкретного періоду, за який було сплачено. Придбання подарунків для дітей та їх пересилання не є утриманням дітей в розумінні положень Сімейного кодексу України. Віза тимчасового захисту не передбачає обов`язкового безкоштовного житла, медичного обслуговування та щомісячну грошову допомогу. Вважає, що апелянт свій обов`язок на утримання власних дітей переклав на матір та іншу державу. Просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно приписів частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга подана на рішення суду про стягнення аліментів, з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 225, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року у справі №766/16234/21 (а.с. 10-13 т. 1).
Сторони є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 16 березня 2010 року, серії НОМЕР_2 від 26 травня 2016 року, серії НОМЕР_3 від 26 травня 2016 року (а.с. 7-9 т. 1).
Відповідно до копій квитанцій АБ "Укргазбанк" ОСОБА_2 здійснював оплату перебування дітей Вотусь Марти, Вотусь Майї в ДУ "ДНЗ (ясла-садок ) м. Херсон Національної поліції України" за період з січня 2021 року по лютий 2022 року (а.с. 54-60 т. 1).
Згідно з копіями квитанцій АБ "Укргазбанк" та копією виписки по картці за період з 01 січня 2023 року по жовтень 2023 року, ОСОБА_2 здійснював перекази коштів на рахунок ОСОБА_3 (а.с. 86-139 т. 1).
Відповідно до копії звернення до Територіального відділу поліції Яблонець-над Нісою від 10 червня 2022 року та відповіді на звернення від 01 серпня 2022 року ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів з метою перевірки стану проживання дітей (а.с. 154-155 т. 1).
Згідно з копією договору дарування від 25 серпня 2009 року ОСОБА_1 отримала у власність від ОСОБА_8 47/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 168 т. 1).
Відповідно до копії договорів купівлі-продажу від 30 червня 2017 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_9 1/3 частки земельної ділянки та 53/300 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 169-170 т. 1).
Згідно з довідкою форма ОК-5 розмір доходу ОСОБА_2 за 2022 рік складає 539 172,13 грн; за 2023 рік (квітень-червень) - 206 403,90 грн (а.с. 178 т. 1).
Відповідно до копій виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 01000 від 06 квітня 2023 року ОСОБА_2 має діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ДЕП - І ст., хронічний панкреатит, та № 031320 від 04 червня 2024 року ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку у терапевта з приводу гіпертонічної хвороби, амбулаторно постійно приймає курси гіпотензивної терапії (а.с. 179 т. 1, а.с. 26 т. 2).
Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30 грудня 2022 року підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинена (а.с. 229-230 т. 1).
Відповідно до копій віз, ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 отримали візи на перебування у Чехії (а.с. 85-87 т. 2).
2. Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до частин 1-3 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) викладено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що єдиним джерелом його доходу є заробітна плата державного службовця, яка витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла, купівлю одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи, та наявність у нього хронічних захворювань, що потребує систематичного стаціонарного лікування у медичних закладах. 
Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи апелянта, оскільки відсутність можливості надавати дітям відповідного розміру утримання є його суб`єктивним твердженням та не є доведеною належними доказами обставиною, що враховується судом при визначенні розміру аліментів, а також не звільняє платника аліментів від обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей та належного матеріального забезпечення.
З наданої відповідачем довідки форми ОК-5 вбачається, що останній працевлаштований та отримує стабільний щомісячний дохід, який суттєво перевищує середній заробіток в Україні, що свідчить про його належну матеріальну забезпеченість та спроможність сплачувати аліменти, а наявність у нього захворювання, без подання відповідних доказів на підтвердження систематичних витрат на лікування не є об`єктивною перешкодою для сплати аліментів у визначеному судом розмірі. 
Суд не бере до уваги доводи апелянта про здійснення ним витрат на утримання матері, оскільки останнім не надано доказів надання їй матеріальної допомоги, розміру таких витрат та потреби у такій допомозі.
Твердження апелянта про достатність доходу позивачки для утримання неповнолітніх дітей, наявність додаткового доходу від здачі в оренду квартири, наявність на праві власності нерухомого майна, здійснення підприємницької діяльності та відвідування нею творчих заходів не заслуговують на увагу, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, а майновий стан отримувача аліментів не може слугувати самостійною підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів чи то зменшення їх розміру. Крім того, позивач припинила підприємницьку діяльність, що документально підтверджено, наявність договору оренди квартири, що належить на праві власності матері позивачки - ОСОБА_7 і укладений від її імені, не свідчить про отримання доходу з оренди позивачем, та не є предметом доказування у даній справі.
Факт проживання позивача із неповнолітніми дітьми у Чехії, без надання відповідних доказів, не свідчить про отримання ними щомісячної грошової допомоги, безкоштовного житла, медичного обслуговування тощо, а подана відповідачем загальна інформація щодо соціального захисту українських біженців у Чехії не є належним доказом у справі в розумінні статті 77 ЦПК України.
Суд зауважує, що неповнолітні діти сторін проживають разом із позивачкою, у зв`язку з чим обов`язок останньої полягає як у матеріальному забезпеченні дітей, так і постійному вихованні та догляді, що потребує значних моральних та фінансових затрат. 
Щодо твердження апелянта про здійснення ним добровільних перерахувань грошових коштів позивачці на утримання спільних дітей, суд зазначає, що кошти, які надавалися ним у добровільному порядку, мають періодичний та мінливий характер, а також те, що відповідач в будь-який час з власної ініціативи може припинити добровільну сплату коштів на утримання дитини, відтак вказана обставина не позбавляє позивачку права на стягнення аліментів в судовому порядку
Таким чином, вимоги відповідача про відмову в задоволенні позову суперечать нормам закону, порушують інтереси дітей.
Інші доводи апеляційної скарги відповідача були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди скаржника із висновками суду та спростовуються обставинами справи.
Зважаючи на вищевикладене, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою відповідальності як матері, так і батька, враховуючи матеріальне становище сторін, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2025 року- без змін.
        Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                Л.П. Воронцова

Судді:                                                        О.В. Кутурланова

                                                       І.В. Склярська