УХВАЛА
 
08 травня 2025 року
м. Київ
справа № 591/8128/21
провадження № 61-5286ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Турченко Сергієм Петровичем, на постанову Сумського апеляційного суду від 25 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сумська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадщину,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути ОСОБА_3 від права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2023 року до участі у цій справі залучено ОСОБА_2 як правонаступника померлої 
ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідача ОСОБА_3 .
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2024 року позов задоволено частково. 
Усунуто ОСОБА_3 від права на спадщину законом після смерті 
ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа номер у спадковому реєстрі 58191638, номер у нотаріуса 376/2015) .
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено. 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
23 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» представник 
 ОСОБА_1 - адвокат Турченко С. П. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.
Вказана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому, суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16).
Разом з тим, за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Частиною першою статті 411 ЦПК України передбачено обов`язкові підстави скасування судових рішень.
Представник  ОСОБА_1 - адвокат Турченко С. П. підставою касаційного оскарження судових рішень вказує, що судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 
1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Проте, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження передбачену 
пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України представник заявника в касаційній скарзі не посилається на постанови Верховного Суду, в яких викладено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
Касаційна скарга не містить формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвокат Турченко С. П. має право надіслати на адресу суду касаційну скаргу у новій редакції з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України та надіслати копії цієї  скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Турченко Сергієм Петровичем, на постанову Сумського апеляційного суду від 25 березня 2025 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                       М. Є. Червинська