П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  684/19/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гринчук С.М.   
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
15 квітня 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Боровицького О. А. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Старосинявського районного суду Хмельницької області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року позов задоволено частково.
Змінено захід стягнення, накладений на ОСОБА_1 постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №585 від 23 грудня 2024 року, зі штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 302 (триста дві) гривень 80 копійок.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
14 квітня 2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно п.  2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 23 грудня 2024 року старший офіцер адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_3 склав Протокол №585 про адміністративне правопорушення, згідно з яким 23 грудня 2024 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_1 було виявлено відсутність у ОСОБА_1 військово – облікового документа при перевірці під час проведення заходів мобілізації та дій воєнного стану разом з документом, що посвідчує особу, чим останній порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивачеві було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП та повідомлено про місце розгляду справи, та час (23 грудня 2024 року о 21 годині 00 хвилин), що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.спр.13, 74, 91 (зворот)).
Таким чином, позивачу було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення та вирішенні питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи №585 про адміністративне правопорушення, що надіслані до суду відповідачем, відсутні докази повідомлення позивачем про неможливість його явки у визначені дату та час для розгляду справи. У зв`язку з викладеним, суд відхиляє доводи позивача про те, що розглянувши справу за його відсутності, відповідач порушив його права. Окрім того, за змістом статті 268 КУпАП, при розгляді справ, передбачених ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП, участь належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи особи, яка притягається до відповідальності, не є обов`язковою.
За змістом письмових пояснень ОСОБА_1 , які наявні в матеріалах справи №585, останній 23 грудня 2024 року кермував авто, рухаючись по вулиці Велика Васильківська в м. Києві був зупинений працівниками патрульної поліції, при цьому був повідомлений про те, що він перебуває у розшуку ТЦК. У зв`язку з тим, що у нього при собі не було військово – облікових документів, так як останні були вдома, йому запропонували проїхати до Печерського ТЦК (арк.спр.77).
Постановою №585 від 23 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, винесеною офіцером адміністративного відділення капітаном ОСОБА_3 за результатами розгляду вищевказаного протоколу від 23 грудня 2024 року №585 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 25 500 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (арк.спр.17).
Згідно з указаною постановою, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , установлено, що 23 грудня 2024 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно зі співробітниками НПУ на території АДРЕСА_1 у ОСОБА_1 було виявлено відсутність військово-облікового документу при перевірці під час проведення заходів мобілізації та дій воєнного стану разом з документом, що посвідчує особу, чим останній порушив вимоги ч. 6 ст. 24 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП .
Постанову №585 адресат отримав в pdf форматі 26 грудня 2024 року (арк.спр.14), згодом відправлення, яке прийнято в м. Київ (індекс 01104) 27 грудня 2024 року, отримане особисто 08 січня 2025 року за адресою: 31400, с-ще Стара Синява (арк.спр.15-16). Як стверджував у позовній заяві позивач, у такий спосіб він отримав постанову про притягнення його до відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.      
Частина перша статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до Закону України «Про оборону України»:
- особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Указом Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» (затвердженим Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року) на території України оголошено загальну мобілізацію, строк якої неодноразово продовжувався.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до абзацу шістнадцятого частини третьої статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зміст мобілізаційної підготовки становить, серед іншого, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Частиною шостою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до положень підпункту 10-1 пункту 1 додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.
Пунктом 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, також передбачено, що громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №559, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа. Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється):
в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації);
у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559.
Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд погоджується з висновком відповідача про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він являється особою чоловічої статі у віці 32 роки ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та в порушення наведених норм законодавства не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу представника ІНФОРМАЦІЯ_3 та співробітника НПУ.
Вказані норми передбачають обов`язок не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.
Цей факт є достатнім для притягнення до відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Суд звертає увагу, що у письмових поясненнях позивача також зазначено про відсутність у нього такого документу на час перевірки («не було документів військово-облікових, вони були вдома»). Окрім того, у позовній заяві позивач вказав на відсутність у нього військово – облікового документа, оскільки фактично єдиним таким його документом є приписне посвідчення, яке втратило чинність після досягнення ним віку 27 років у 2017 році. Позивач вказав, що 2018 році звертався до районного військкомату для заміни документа, проте через відсутність бланків цього не було зроблено, а виклику для повторного оформлення він так і не отримував та питання оновлення військово – облікових даних залишилося невирішеним.
Доводи позивача про можливість відповідача, використовуючи інформаційну систему Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, мав можливість отримати достовірні дані про позивача, суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності саме за невиконання обов`язку, визначеного частиною шостою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - у зв`язку з відсутністю військово-облікового документа при перевірці під час проведення заходів мобілізації та дій воєнного стану.
Посилання апелянта на здійснення щодо нього психологічного тиску колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів вказаному матеріали справи не містять.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про  часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.        
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Постанова суду складена в повному обсязі 15 квітня 2025 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Боровицький О. А.