ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 р.	Справа № 534/575/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Куц Т.О., м. Горішні Плавні, повний текст складено 19.02.25 року по справі № 534/575/24
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Департаменту патрульної поліції                  
          про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – ДПП, відповідач), в якому просив суд:
- скасувати постанову серії БАД № 498610 від 28.02.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;
- закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність винесеної постанови серії БАД № 498610 від 28.02.2024 за порушення позивачем вимог частини 1 статті 121 КУпАП, оскільки технічна несправність транспортного засобу у вигляді відірваного бризговика, що трапилось внаслідок вибуху колеса, мала місце вже безпосередньо під час здійснення перевезення вантажів далеко від станції технічного обслуговування, що унеможливило ОСОБА_1 самостійно та завчасно усунути недоліки та свідчить про відсутність в його діях ознак умислу.
Звернув увагу, що всупереч положень статті 280 КУпАП відповідачем не було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, не роз`яснено ОСОБА_1 його право на професійну правничу допомогу, а також цілком проігноровано доводи позивача про те, що технічна несправність автомобіля відбулась за обставин, що не залежали від його волі.
Крім того, водію не було вручено акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, що слугує самостійною підставою для скасування спірної постанови. 
Просив врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.04.2018 по справі № 338/1/17, за яким посилання на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення, за відсутності інших доказів, не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.01.2025 по справі № 534/575/24 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.
Постанову серії БАД № 498610 від 28.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП - скасовано.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Комсомольського районного суду Полтавської області від 23.01.2025 в адміністративній справі № 534/575/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення; прийняти нову постанову, якою повністю відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що поліцейським було повністю дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. Так, на відео чітко зафіксовано, що поліцейський Оришака О.О. ознайомив позивача вголос зі змістом Акту відповідності технічного стану транспортного засобу, а потім надав його ддя підпису. Крім того, оскаржувана постанова, яку було підписано позивачем, містить посилання на такий Акт, що у повній мірі підтверджує факт ознайомлення ОСОБА_1 з його змістом.
Безпідставним вважає і покликання суду першої інстанції на недоведення відповідачем обставин того, що конструкція транспортного засобу позивача передбачає наявність грязезахисних фартухів та бризговиків, оскільки у спірній постанові є покликання на ПДР та на ДСТУ 3649, якими передбачено, що транспортні засоби, що віднесені до категорій Н2, Н3, О3 та О4 (належний позивачу ТЗ відноситься до категорії О4), обов`язково повинні бути обладнані пристроями захисту від викидання з під коліс сторонніх предметів і бруду.
Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів, викладених у ній, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Вкотре звернув увагу, що матеріали справи та долучений відповідачем відеозапис не містять доказів того, що акт технічного стану транспортного засобу складався у присутності водія та надався позивачу для ознайомлення із його змістом, що у свою чергу, суперечить вимогам Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого наказом МВС від 13.10.2008 № 534.
До того ж, апеляційна скарга не містить жодного посилання на технічну документацію, яка б підтверджувала те, що конструкція транспортного засобу позивача обов`язково передбачає наявність грязезахисного фартуха. Покликання ж апелянта на ДСТУ 3649 за відсутності технічного паспорта або висновків компетентних органів із зазначенням заводської комплектації транспортного засобу, є безпідставним.
На переконання позивача, поліцейський не є технічним експертом, а отже, не може самостійно визначити, чи передбачено конструкцією автомобіля грязезахисні фартухи.  
Сторони в судове засідання не прибули про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада".
Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, у зв`язку з тим, що 28.02.2024 року на а/д Н-12 Суми-Полтава керував транспортним засобом DAF FT XF 105.460 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMULLER KIS 3/E з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який мав технічну несправність, а саме відсутній передбачений конструкцією грязезахисний фартух з правого боку, що є порушенням підпункту «е» пункту 31.4.7 ПДР України та ДСТУ 3649.
Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 498610 від 28.02.2024 та закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки посадова особа, яка притягла позивача до адміністративної відповідальності, не виконала вимоги закону щодо збирання доказів, фіксування доказами адміністративного порушення, доведення складу та події адміністративного правопорушення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно із пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктом «а» пункту 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Згідно із пунктом 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
За приписами підпункту «е» пункту 31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.
Відповідно до пункту 1.7 «Пристрої перешкоджання викиданню з-під пневматичних коліс твердих предметів, бруду» Додатку 1 до Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710 (далі - Вимоги № 710), бризковики, грязезахисні фартухи у передбачених виробником або документами з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання-5 випадках мають відповідати вимогам пункту 6.8.13 ДСТУ 3649:2010.
В силу пункту 6.8.13 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби» ДСТУ 3649:2010, КТЗ мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.
Колегію суддів встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку із керуванням транспортним засобом DAF FT XF 105.460 з напівпричепом SCHWARZMULLER KIS3/E, який має технічну несправність, а саме відсутній передбачений конструкцією грязезахисний фартух з правого боку.
Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
На виконання пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя і п`ята статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
В силу вимог пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. 
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
На виконання вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Так, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП відповідачем надано копії постанови серії БАД № 498610 від 28.02.2024, акту відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 28.02.2024 та відеозапис із нагрудної камери поліцейського, посилання на які містяться в оскаржуваній постанові.
Як встановлено статтею 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі – Інструкція № 1395) встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395).
Відповідно до пунктів 4-10 розділу 8 Інструкції № 1395 у разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейський складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання (далі - Акт відповідності) (додаток 7) у двох примірниках, один з яких вручається водієві транспортного засобу.
Записи в Акті відповідності мають бути чіткими, розбірливими, а прізвище, ім`я, по батькові водія, прізвище, ім`я, по батькові поліцейського, який склав Акт відповідності, а також номер кузова, шасі (рами) вносяться друкованими літерами.
Під час заповнення пункту 9 Акта відповідності навпроти певного типу (категорія) транспортного засобу, що перевіряється, проставляється відмітка.
У пункті 10 Акта відповідності заповнюються підпункти a, b, c, d, e, f, g, h, i, j, а саме в одній із трьох граф проставляється відмітка в таких випадках:
у графі "Перевірено" - якщо за результатами перевірки технічного стану транспортного засобу та його обладнання не виявлено невідповідностей;
у графі "Не перевірено" - якщо перевірка не проводилася;
у графі "Не відповідає вимогам" - якщо виявлено невідповідність технічного стану транспортного засобу та/або його переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Справність складових частин транспортного засобу, зазначених у підпунктах е, f, g пункту 10 Акта відповідності, визначається виключно за показаннями відповідних спеціальних пристроїв (приладів).
У разі виявлення під час контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інших технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або невідповідності його технічного стану вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, або його переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів (підпункти a, b, c, d, e, f, g, h, i, j пункту 10 Акта відповідності) поліцейський здійснює провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП.
У пункті 12 Акта відповідності поліцейський зазначає стислий опис несправностей, виявлених під час перевірки.
У пункті 13 Акта відповідності зазначається інформація про назву, серію та номер застосованих під час контролю спеціальних пристроїв (приладів), за показаннями яких установлено технічну несправність транспортного засобу.
Копія Акта відповідності вручається водієві транспортного засобу під підпис.
У разі відмови водія від підписання Акта відповідності в ньому робиться про це відповідний запис.
Так, колегією суддів, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що поліцейський назвав причину зупинки, повідомив про фіксацію, з`ясував особу порушника та роз`яснив позивачу його права.
Після складення спірної постанови поліцейський ознайомив позивача з її змістом під підпис.
Дослідивши вищевказаний відеозапис колегією суддів встановлено, що позивач не заперечував факт відсутності правого бризговика на момент виявлення зазначеного порушення патрульним поліцейським та пояснив, що технічна несправність сталась вже безпосередньо після початку руху транспортного засобу, внаслідок вибуху колеса, що не залежало від волевиявлення водія та не було наслідком наявності в його діях умислу. Позивач проінформував, що станція технічного обслуговування транспортного засобу знаходиться не поряд, а тому наразі немає можливості усунути таку проблему, однак, одразу після прибуття до місця призначення ОСОБА_1 має намір виправити всі неполадки. 
Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей про те, що конструкція транспортного засобу позивача обов`язково передбачає наявність грязезахисного фартуха. Як доречно зауважив позивач, поліцейський не є технічним експертом, а отже, не може самостійно визначити, чи передбачено конструкцією автомобіля грязезахисні фартухи. 
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що відомостей про складення Акту перевірки технічного стану колісного транспортного засобу вказаний відеозапис не містить. Не вдається і за можливе встановити факт надання копії такого документу на ознайомлення водію КТЗ під підпис.
Колегія суддів враховує, що в силу пункту 31.5 ПДР, в разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 («ї»; «д» - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.
Таким чином, оскільки технічної несправність транспортного засобу позивача виникла вже під час руху автомобіля, а відповідачем ці обставини не заперечуються та не спростовуються, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту отримання позивачем копії Акту перевірки технічного стану колісного транспортного засобу та того, що конструкція транспортного засобу ОСОБА_1 передбачає наявність грязезахисних фартухів, колегія суддів дійшла висновку про недоведення ДПП наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність, за яке передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи встановлені апеляційним судом фактичні обставин по справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.01.2025 по справі № 534/575/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко