КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                       Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8036/2025                                                                       
                                      
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
         м. Київ                                                                                            Справа № 753/1051/24    
 
29 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Кафідової О.В.
суддів                       - Оніщука М.І.
                                  - Шебуєвої В.А.
при секретарі           - Смолко А.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 -  адвоката Андрушка Ігоря Петровича  на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Коренюк А.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донечки», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Тамара Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець Ольга Юріївна, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання договорів позики недійсними та визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, -
 
в с т а н о в и в:
 
У  січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила:
- визнати недійсним договір позики № 386/12-п від 15.12.2021 року, сторонами якого вказані ТОВ «Донечки» та ОСОБА_1 , посвідчений 15.12.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю.; 
- визнати недійсним договір позики № 391/12-п від 20.12.2021, сторонами якого вказані ТОВ «Донечки» та ОСОБА_1 , посвідчений 20.12.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю.; 
- визнати недійсним договір позики № 398/12-п від 23.12.2021 року, сторонами якого вказані ТОВ «Донечки» та ОСОБА_1 , посвідчений 23.12.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю.; 
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01.12.2022, зареєстрований в реєстрі за № 1286, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Донечки» заборгованості в розмірі 24 824 800,00 грн.,
 - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14.12.2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 1314, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Донечки» заборгованості в розмірі 24 824 800,00 грн;
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.12.2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 1359, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Донечки» заборгованості в розмірі 24 824 800,00 грн
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20.12.2023 року їй стало відомо про те, що державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойцем К.В. здійснюються виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих написів № 1286 від 01.12.2022 року, № 1314 від 14.12.2022 року та № 1359 від 23.12.2022 року, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «Донечки» боргу за кожним виконавчим документом по 24 824 800 грн., що загалом становить 74 474 400 грн, в межах виконавчих проваджень винесені постанови про накладення арешту на майно боржника. 
Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М. від 26.12.2023 року № 11901-16 остання жодних виконавчих написів про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Донечки» боргу не вчиняла.
 Зі змісту вищевказаних виконавчих написів вбачається, що підставою для їх вчинення є договори позики № 386/12-п від 15.12.2021 року, № 391/12-п від 20.12.2021 року та № 398/12-п від 23.12.2021 року, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю.
З цього приводу звертає увагу, що вона ніколи не вчиняла жодної нотаріальної дії у приватного нотаріуса Ушивець О.Ю. , у тому числі, вказаних договорів позики, адже не перебувала у вказані дати у м. Харкові та не розписувалась у жодному документів цього нотаріуса, в тому числі, зазначених договорах позики та реєстраційній книзі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю., не виїздила за межі м. Києва, де постійно проживала у вказаний період. 
Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю. від 29.12.2023 року № 6/01-16, згідно інформації, яка ведеться приватним нотаріусом для складання статистичного річного звіту 15.12.2021 року, 20.12.2021 року та 23.13.2021 року, вона не посвідчувала ніякі договори позики за участю юридичної особи, у тому числі, ТОВ «Донечки». Вказана відповідь приватного нотаріуса міститься у матеріалах кримінального провадження № 12323100100005338 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.190 КК України.
Вказані обставини у їх сукупності, а також документи, на підставі яких були зареєстровані договори позики, вчинені виконавчі написи, та здійснювані виконавчі провадження є підробленими, такими, що не несуть за собою будь-яких правових наслідків, окрім їх нікчемності. Вона обґрунтовано вважає, що до складу організованої злочинної групи входять державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломоєць К.В., службові особи та власники ТОВ «Донечки», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю. 
Вона ніколи не мала та не має жодного відношення до адреси: АДРЕСА_1 , яка зазначена у виконавчих написах та постановах про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3. Зважаючи на територіальність вчинення виконавчих проваджень, державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломоєць К.В. не мав права відкривати виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, а повинен був повернути виконавчі документи стягувачу відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Дії вказаного державного виконавця вказують на протиправність, з очевидним порушення правил територіальності виконавчих дій, адже позивач має зареєстроване місця проживання у м. Києві. Вказані виконавчі провадження були відкриті за заявою стягувача ТОВ «Донечки», яке має чіткі ознаки фіктивного підприємства. Так, відповідно до відомостей ЄДРПОУ товариство було зареєстровано 14.12.2023 року, тобто за 1 день до укладення та нотаріального посвідчення договору позики № 386/12-п від 15.12.2021 року, відповідно, за 5 та 8 днів до укладення послідуючих двох договорів позик.
 Як вбачається із матеріалів виконавчих проваджень виконавчі написи не були викладені на спеціальних бланках та не були прикріплені до оригіналів договорів позики, які були посвідчені приватним нотаріусом Ушивець О.Ю., за даних обставин державний виконавець не мав права відкривати вказані виконавчі провадження. 
З огляду на протиправність дій державного виконавця, вона звернулась до виконавця та просила не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на примусове стягнення з неї надуманого грошового боргу за вказаними виконавчими провадженнями, в подальшому нею через представника була подана скарга на дії державного виконавця, заяву про вжиття заходів до передачі виконавчих проваджень за територіальністю до державної виконавчої служби за місцем її проживання (боржника), вимогу про повернення виконавчих документів стягувачу, за наслідками розгляду яких вона отримала відповідь від начальника Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27.12.2023 року про те, що станом на 27.12.2023 року, за результатами проведеної перевірки вказаних виконавчих проваджень державного виконавця зобов`язано скасувати всі вжиті заходи з примусового виконання виконавчих проваджень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, й такі заходи наразі скасовано. 
У відповідача відсутні первинні документи, які підтверджували б перерахування коштів в розмірі 74 474 400 грн з рахунку відповідача на рахунок позивачки. За таких обставин виконавчі написи № 1286 від 01.12.2022 року, № 1314 від 14.12.2022 року та № 1359 від 23.12.2022 року, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про стягнення з неї на користь ТОВ «Донечки» боргу за кожним виконавчим документом у розмірі 24 824 800 грн, загалом 74 474 400 грн вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. 
Також стверджує, що вона не підписувала договори позики № 386/12-п від 15.12.2021 року, № 391/12-п від 20.12.3021 року та № 398/12-п від 23.12.2021 року, які ніби - то, посвідчені приватним нотаріусом Ушивець О.Ю, отже такі договори суперечать вимогам статті 203 ЦК України та підлягають визнанню недійсними. 
Вважає, що не підписання нею, як стороною правочинів, який вчиняється у письмовій формі, свідчить про відсутність її волевиявлень на укладення цих правочинів, та є підставою для визнання їх недійсними на підставі ч.3 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України. 
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1   до ТОВ «Донечки», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Тамара Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець Ольга Юріївна, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання договорів позики недійсними та визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про не укладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача. Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Оскільки судом встановлено, що як на час звернення  позивача до суду із цим позовом, так й на час розгляду справи, існуванням письмового тексту оспорюваного правочину права позивача не порушуються, то підстави для задоволення позову відсутні.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 14 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Андрушко І.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачка не підписувала жодних договорів позики № 386/12-п від 15.12.2021, № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021; не перебувала у м. Харків 15.12.2021, 20.12.2021 та 23.12.2021, а отже не була присутньою у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю. під час посвідчення договорів позики № 386/12-п 14.02.2025 4 від 15.12.2021,          № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021;  приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю. не посвідчувала жодних договорів позики № 386/12-п від 15.12.2021, № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021; позивачка не має жодної заборгованості перед відповідачем - відсутні будь-які документи, що доводять існування заборгованості позивачки перед відповідачем; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М. не вчиняла виконавчих написів № 1286 від 01.12.2022, № 1314 від 14.12.2022 та № 1359 від 23.12.2022; відповідачем не було надано приватному нотаріусу Овчаренко Т.М. для вчинення виконавчого напису документів, які підтверджують, що позивачка мала безспірну заборгованість перед відповідачем, та взагалі, що існувала дана заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчих написах. 
Судом першої інстанції вказані обставини не враховані, а фактично оскаржуваним рішенням суд «легалізував» договори позик № 386/12-п від 15.12.2021, № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021, які позивачем не підписувались та нотаріально не посвічувались.
Повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу не може бути підставою для відмови у задоволені позову, оскільки дана дія -повернення виконавчого документу стягувачу, відбувається на стадії виконавчого провадження та не може мати жодного правового значення для визнання/невизнання договорів позик № 386/12-п від 15.12.2021, № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021 недійсними. Те, що за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 не відбулося стягнення коштів, не говорить про те, що права позивача не порушені договорами позики № 386/12-п від 15.12.2021, № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021. 
Тобто, підставою для відмови у позові щодо визнання договорів позики  № 386/12-п від 15.12.2021, № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021 недійсними було те, що за даними договорами стягнення коштів не відбулося, що, в свою чергу, не відповідає як підставам позову (позивач їх не підписувала), підставам визнання договорів недійсними, які зазначені в ЦК України, та суті правовідносин (зобов`язальні - повернення коштів), які фактично були створені між сторонами даними договорами, які позивачкою не підписувались.
Також безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами недійсність оспорюваних договорів позики, що могли бути підтверджені висновком експерта за наслідком проведення експертизи, проте в судовому засідання позивач не клопотав про її призначення.
Разом із позовною заявою позивачем було подане клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, що підтверджується матеріалами справи. Проте проведення судової експертизи у даній справі не є визначальним, оскільки, як вже зазначалось, третя особа у даній справі - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю. оскаржуваних договорів позик № 386/12-п від 15.12.2021, № 391/12-п від 20.12.2021 та № 398/12-п від 23.12.2021 не посвідчувала, що безапеляційно підтверджує ту обставину, що позивачка, відповідно, не могла підписати їх: - не можна посвідчити те, чого не було вчинено; - не може існувати те, що не посвідчувалось.
07 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду від приватного нотаріуса Овчаренко Т.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просила суд заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Андрушко І.П. який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Представник   ТОВ «Донечки» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку. 20 травня 2025 року до Київського апеляційного суду повернулась поштова кореспонденція без вручення, причина «адресат відсутній за вказаною адресою».
Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю., Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами електронного зв`язку.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсними договорів позики, визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, позивач посилалася на те, що не підписувала договорів позики, приватний нотаріус не посвідчував жодних договорів позики, вона не має жодної заборгованості перед відповідачем, приватний нотаріус Овчаренко Т.М. не вчиняла виконавчих написів, відповідачем не було надано приватному нотаріусу Овчаренко Т.М. для вчинення виконавчого напису документів, що підтверджують безспірність заборгованості перед відповідачем, а станом на 27.12.2023 року всі вжиті в процесі примусового виконання рішення за виконавчими провадженнями                № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих написів № 1286 від 01.12.2022 року, № 1314 від 14.12.2022 року та № 1359 від 23.12.2022 року, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «Донечки» боргу за кожним виконавчим документом по 24 824 800 грн., загалом - 74 474 400 грн. 00 коп., державним виконавцем скасовані, кошти з неї не списувались, виконавчі документи повернуті без виконання.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що Індустріальним відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено суд про те, що станом на 27.12.2023 року всі вжиті в процесі примусового виконання рішення за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих написів № 1286 від 01.12.2022 року, № 1314 від 14.12.2022 року та № 1359 від 23.12.2022 року, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Донечки» боргу за кожним виконавчим документом по 24 824 800 грн., загалом 74 474 400 грн. 00 коп., державним виконавцем скасовані, кошти з ОСОБА_1 не списувались,  виконавчі документи повернуті без виконання.
У порядку виконання ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 30.04.2024 року про витребування доказів, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю. листом від 08.05.2024 року повідомила про те, що 15.12.2021 року, 20.12.2021 року, 23.12.2021 року нотаріус не посвідчувала договори позики № 386/12-п від 15.12.2021 року, № 391/12-п від 20.12.2021 року, № 398/12-п від 23.12.2021 року, сторонами якого є ТОВ «Донечки», код ЄДРПОУ - 44529515, та ОСОБА_1 , у зв`язку з невчиненням таких нотаріальних дій, у такого нотаріуса відсутні можливості виконати ухвалу суду та надати витребувані у нього вищевказані договори   позик.
 
Щодо позовних вимог про визнання недійсними договорів позики
 
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Відповідно до частин першої та другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що основним критерієм, за яким можна розмежувати укладені та неукладені правочини купівлі-продажу, є факт вираження сторонами правочину їх волевиявлення - зовнішньої об`єктивної форми виявлення волі особи, що проявляється у вчиненні цілеспрямованих дій з метою зміни цивільних правовідносин, що склалися на момент вчинення правочину.
Відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність.
Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису).
Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним в силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати.
            За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, встановивши, що позивач не підписувала оспорюваних нею договорів позики, а приватний нотаріус їх не посвідчував, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неукладеність таких договорів та відсутність підстав для визнання їх недійсними.
 
Щодо позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
 
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). 
Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, у редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.
У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172), передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Враховуючи наведене, встановивши,що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М. не вчиняла оспорюваних виконавчих написів, тобто їй не були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, з метою запобігання подальшому пред`явленню стягувачем оспорюваних виконавчих написів до виконання, колегія суддів вважає, що є підстави для визнання їх такими, що не підлягають виконанню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене, колегія доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню - скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги позивача, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги до суду в розмірі 9 084,00 грн (50% від сплаченого розміру 18168 грн.)
Керуючись статтями 141,268, 367, 374, 375, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -  адвоката Андрушка Ігоря Петровича  задовольнити частково.
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року  в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01.12.2022, зареєстрований в реєстрі за № 1286, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донечки» заборгованості в розмірі 24 824 800,00 грн.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14.12.2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 1314, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донечки» заборгованості в розмірі 24 824 800,00 грн.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.12.2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 1359, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донечки» заборгованості в розмірі 24 824 800,00 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донечки» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 084,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року
 
Головуючий:                                              Судді: