30.05.25
22-ц/812/777/25
Провадження № 22-ц/812/777/25

П О С Т А Н О В А 
іменем України

29 травня 2025 року м. Миколаїв
справа № 490/3476/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.,
із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,
за участю державного виконавця Центрального ВДВС у м. Миколаєві Лінник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу
Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 11 березня 2025 року під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні цього ж суду, повний текст судового рішення складено 14 березня 2025 року, у справі
за скаргою
ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лінника Артема Олександровича, -

у с т а н о в и в:

1.Описова частина
Короткий зміст вимог скарги
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника звернулась до суду зі скаргою на  дії та бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – Центральний ВДВС) Лінника Артема Олександровича.
Скаржник зазначала, що 25 жовтня 2024 року державним виконавцем Центрального ВДВС Лінником А.О. було відкрито виконавче провадження № 76398019 з виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2024 року по справі № 490/3476/24, щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб Honda Accord, 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, реєстраційний номер  НОМЕР_1  та цього ж числа  винесено постанову про арешт майна боржника – вищевказаного транспортного засобу.
Крім того, 25 жовтня 2024 року головним державним виконавцем Лінником А.О. було відкрито виконавче провадження № 76390586 на виконання цієї ж ухвали суду у справі №490/3476/24 про накладення арешту на нерухоме майно – трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею – 65,7 кв.м., житловою площею – 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1966658848101, номер об`єкта в РПВН 10113483 та цього ж числа  винесено постанову про арешт майна та надано представнику стягувача відповідний витяг з ДРРПННМ про внесений запис про обтяження №57280026.
04 листопада 2024 року скаржниці стало відомо, що боржник продав спірний автомобіль, перереєструвавши його на іншого власника. 
13 листопада 2024 року на адресу ОСОБА_1 надійшла копія постанови в рамках виконавчого провадження № 76398019 про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до постанови, за даними РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях транспортний засіб, на який судом зобов`язано накласти арешт перереєстровано на іншу фізичну особу 02 жовтня 2024 року на підставі договору укладеного в ТСЦ без заміни номерних знаків, у зв`язку з чим державний виконавець прийняв рішення про повернення виконавчого документа стягувачу. 
Щодо виконавчого провадження № 76390586, в частині накладення арешту на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, то 04 листопада 2024 року державний виконавець Лінник А.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, якою також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Підставою прийнятого рішення є - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
ОСОБА_1 зазначає, що дії та бездіяльність державного виконавця Лінника А.О. призвели до невиконання ухвали суду від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24, а також до фактичного нівелювання рішення суду та порушення гарантій виконання судового рішення. Прийняті ним рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, а також про закінчення виконавчого провадження є незаконними та безпідставними і свідчать про наявність в діях (бездіяльності) державного виконавця Лінника А.О. ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 КК України - умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Посилаючись на те, що головний державний виконавець Лінник А.О. допустив незаконні дії, а саме: не вніс до Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_2 ; не довів до відома та не надіслав стягувачу жодні документи у виконавчих провадженнях № 76398019 та № 76390586; протиправно та безпідставно припинив обтяження рухомого майна – транспортного засобу в рамках ВП № 76398019; протиправно та безпідставно припинив обтяження нерухомого майна в рамках ВП № 76390586; прийняв незаконне рішення про повернення виконавчого документа стягувачу; прийняв незаконне та безпідставне рішення про закінчення виконавчого провадження № 76390586; протиправно перешкоджає у виконанні судового рішення від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24,  ОСОБА_1 просила суд:
1. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо припинення обтяження рухомого майна – транспортного засобу Honda Accord 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
2. Визнати незаконною постанову від 13 листопада 2024 року головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо повернення виконавчого документа стягувачу – ОСОБА_1 .
3. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо припинення обтяження нерухомого майна трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ., загальною площею – 65,7 кв.м., житловою площею – 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1966658848101.
4. Визнати незаконною постанову від 04 листопада 2024 державного виконавця Лінника А.О про закінчення виконавчого провадження № 76390586.
5. Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо невнесення до Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .
6. Встановити, що дії та бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. призвели до невиконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24.
7. Зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24 та накласти арешт: 1) на рухоме майно – транспортний засіб Honda Accord 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 2) на нерухоме майно – трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ., загальною площею – 65,7 кв.м., житловою площею – 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1966658848101.
8. Зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. внести до Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .
9. Винести окрему ухвалу суду, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР в місті Миколаєві розпочати кримінальне провадження за фактом невиконання головним державним виконавцем Центрального ВДВС Лінником А.О. рішення суду від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24.

Узагальнені доводи інших учасників
Під час розгляду справи представник Центрального ВДВС головний державний виконавець Лінник А.О. подав відзив на скаргу, у якому просив у задоволенні скарги  ОСОБА_1  відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що скарга є  безпідставною та необґрунтованою.
Зазначав, що 25 жовтня 2024 року державним виконавцем у відповідності до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) відкрито виконавче провадження № 76390586 з виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2024 року по справі № 490/3476/24 про накладення арешту на трикімнатну квартиру  АДРЕСА_1 . Цього ж числа винесено постанову про арешт майна боржника та внесено до реєстру обтяжень нерухомого майна обтяження № 57280026 від 25 жовтня 2024 року. Крім того, 25 жовтня 2024 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 76398019 на виконання цієї ж ухвали суду у справі №490/3476/24 про накладення арешту на транспортний засіб HONDA ACCORD 2011 року випуску, червоного кольору VIN код НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_1 та винесено постанову про арешт майна боржника та внесено до реєстру обтяжень рухомого майна обтяження № 57280026 від 25 жовтня 2024 року.
Стосовно скарги в частині зняття арешту з квартири зазначив, що арешт наявний згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № інформаційної довідки 417048851 від 10 березня 2025 року. 26 лютого 2025 року начальником відділу проведено перевірку законності виконавчого провадження відповідно до статті 74 № 1404-VIII та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження в частині пункту 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 листопада 2024 року. Зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. 
Стосовно скарги в частині зняття арешту з транспортного засобу HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначив, що арешт було знято на підставі постанови про перевірку законності виконавчого провадження та скасовано постанову про накладення арешту на транспортний засіб у зв`язку з тим що у постанові відсутнє майно визначене виконавчим документом. Згідно відповіді МВС від 29 жовтня 2024 року вищезазначений транспортний засіб за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ТСЦ №4841 м. Миколаїв встановлено, що транспортний засіб HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перереєстровано на іншу фізичну особу без заміни номерних знаків 02 жовтня 2024 року, тобто до моменту винесення ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва про накладення арешту на даний транспортний засіб. 13 листопада 2024 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та направлено разом з оригіналом виконавчого документа стягувачу, яку отримано 25 листопада 2024 року, про що свідчить трекінг укрпошти №0600983302561. З приводу вимог скаржника щодо внесення відомостей відносно боржника до Єдиного реєстру боржників повідомляє наступне, що відповідно до пункту 5 статті 9 Закону № 1404-VIII відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року скаргу  ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. задоволено частково.
Визнано незаконним пункт 2 постанови головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. від 04 листопада 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 76390586.
Зобов`язано головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. внести відомості на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24 в межах виконавчого провадження ВП № 76398019 щодо накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно – трикімнатну квартиру  АДРЕСА_1 , загальною площею – 65,7 кв.м., житловою площею – 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1966658848101 - до розділів" Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
В задоволенні інших вимог скарги відмовлено. Крім того, суд розподілив судові витрати.
Судове рішення суду першої інстанції щодо вимог скарги : 1) визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо припинення обтяження рухомого майна – транспортного засобу Honda Accord 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 2) визнати незаконним постанову головного державного виконавця Лінника А.О. від 13 листопада 2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 ; 3) зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24 та накласти арешт на рухоме майно – транспортний засіб Honda Accord , реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотивоване тим, що зважаючи на те, що підставою для забезпечення позову у цій справі позивачка зазначала про можливість відчуження ОСОБА_2 , спірного автомобіля, проте судом наразі встановлено про відсутність права власності на це майно у відповідача за зустрічним позовом та належність майна іншій особі, яка не є учасником процесу у цій справі - отже в результаті такої зміни обставин потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.
За такого, суд вважав, що в цій ситуації задоволення цих вимог скарги жодним чином не здатне відновити право стягувача, оскільки виконавче провадження № 76398019 в силу частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII не підлягає відновленню в жодному випадку, отже відсутні порушені права заявника(стягувача), які підлягають судовому захисту.
Щодо вимог скарги про :1) визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо припинення обтяження нерухомого майна трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею – 65,7 кв.м., житловою площею – 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1966658848101; 2) визнати незаконним рішення головного державного виконавця Лінника А.О. – постанову від 04 листопада 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 76390586; 3)зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24 та накласти арешт на нерухоме майно – трикімнатну квартиру, судове рішення, мотивоване тим, що законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. З моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили. Всупереч наведеному в пункті 2 постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 листопада 2024 року зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. 
При цьому суд не може прийняти до уваги пояснення державного виконавця, що такі постанови формуються в системі "автоматично" і він не може змінювати їх зміст, оскільки таке прямо суперечить вимогам закону.

Щодо вимог скарги про визнання незаконною постанову від 04 листопада 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 76390586, то відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом - що має місце відповідно до встановлених обставин справи, отже в цілому постанова про закінчення виконавчого провадження не підлягає визнанню незаконною. Навіть сама скарга не містить обґрунтування в чому саме є незаконність прийняття головним державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження, всі обґрунтування зводяться лише щодо зняття арешту з майна боржника.

Щодо вимог скарги про визнання незаконними дій головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо припинення обтяження нерухомого майна вказаної квартири.
25 жовтня 2024 року о 14.27 год. головний державний виконавець Лінник А.О, вніс відомості про арешт вказаної квартири до розділу "Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наступні відомості "вид обтяження : арешт нерухомого майна", підстава внесення запису : рішення державного виконавця ВП 76390586, суб`єкт обтяження -  ОСОБА_2 , номер запису про обтяження : 57280026 (спеціальний розділ). Станом на час розгляду справи - цей запис жодним чином не скасований, не вилучений, відомостей про припинення обтяження державним виконавцем не внесено.
За такого, ці вимоги скарги є безпідставними та задоволенню не підлягають. З вищенаведених підстав не підлягають до задоволення і вимоги скарги про зобов`язання головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24.
       Разом з тим, щодо вимог скарги про зобов`язання державного виконавця накласти арешт на нерухоме майно – трикімнатну квартиру  АДРЕСА_1 , то державним виконавцем 25 жовтня 2024 року внесено відповідні відомості лише до спеціального розділу "Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень", Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - трикімнатної квартири, відомості про будь-які обтяження вказаного об`єкта не відображаються взагалі.

Щодо вимог скарги 1) визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо невнесення до Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника ОСОБА_2 ; 2) зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. внести до Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_2 .
Виконання ухвали суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, яке є предметом позову, з метою можливого подальшого виконання майбутнього рішення суду - не є свідченням того, що у власника цього майна є невиконані майнові зобов`язання (адже існування цих зобов`язань ще не встановлені судом), а арешт на майно вже накладений рішенням суду, що і є запобіганням відчуженню боржником цього майна.
Отже, внесення власника майна, на яке накладено арешт ухвалою суду в порядку забезпечення позову, до Єдиного реєстру боржників при відкритті виконавчого провадження з виконання такого типу ухвали суду не є обов`язковим.
За такого, суд не вбачав підстав для визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. щодо невнесення до Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника ОСОБА_2 та відповідно зобов`язання державного виконавця внести відповідні відомості до реєстру відносно останнього.
Щодо вимог скарги "встановити, що дії та бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. призвели до невиконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2024 року у справі №490/3476/24" - то встановлення окремих фактів не є належним способом захисту порушеного права в межах розгляду судом справи в порядку Розділу VII СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ ЦПК України, отже ці окремо заявлені вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі, Центральний ВДВС, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив її скасувати та відмовити у задоволені скарги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 31 березня 2025 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС Лінник А.О., вже внесено обтяження №57280026 від 25 жовтня 2024 року о 14-27-53 до розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Що стосується витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, то до відділу копія опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги не надходили, також дані відомості відсутні в електронному суді, що позбавляє відповідача можливості доведення не співмірності витрат. 

2. Мотивувальна частина
Згідно з частинами 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи 
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2024 року по справі №490/3476/24 накладено арешт на трикімнатну квартиру  АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1966658848101, номер об`єкта в РПВН 10113483, а також транспортний засіб Honda Accord, 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см.куб., VIN-код  НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Заборонено суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.60-61).
25 жовтня 2024 року головним державним виконавцем Лінником А.О. було відкрито виконавче провадження №76398019 з виконання ухвали про забезпечення позову Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/3476/24 від 07 жовтня 2024 року, в тому числі щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.30-31).
Крім того, 25 жовтня 2024 року головним державним виконавцем Лінником А.О. було відкрито виконавче провадження № 76390586 на виконання цієї ж ухвали суду у справі №490/3476/24 про накладення арешту на вказане нерухоме майно – трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Цього ж числа в межах вказаних виконавчих проваджень державним виконавцем винесено дві постанови про арешт майна боржника, зокрема, зазначеної квартири та транспортного засобу відповідно (а.с. 27-29).
Крім того, 25 жовтня 2024 року державним виконавцем зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухового майна, за № 31626253, постанова про арешт вказаного транспортного засобу (а.с. 12), а також внесений запис до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за № 57280026, про арешт вказаної квартири (а.с. 14).
4 листопада 2024 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 76390586. В пункті 2 цієї постанови державний виконавець зазначив – припинити арешт майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 34-35). 
13 листопада 2024 року державний виконавець по виконавчому провадженню №76398019 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме ухвали суду про накладення арешту на вказаний транспортний засіб (а.с. 38-39).
26 лютого 2024 року начальником Центрального ВДВС винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 76390586, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 04 листопада 2024 року в частині припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Позиція апеляційного суду
Доводи апеляційної скарги Центрального ВДВС зводяться лише до незгоди із задоволеними судом вимогами скаржника про зобов`язання державного виконавця внести відомості щодо накладення арешту на трикімнатну квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також зі стягненням витрат на професійну правничу допомогу.

Що стосується задоволених вимог.
Не погоджуючись із задоволеними вимогами державний виконавець посилався на те, що запис про обтяження спірної квартири вже було внесено 25 жовтня 2024 року за №57280026 до розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і на момент розгляду справи такий запис існує.
Між тим, з такими доводами не можна погодитись виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша № 1404-VIII).
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України, в редакції, на момент подачі скарги, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 10 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, чинній на момент вирішення спору (далі – Закон № 1952), державним реєстратором є, в тому числі, державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону (пункт 3 частини 1).
Державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження (пункт 5 частини 3 статті 10 Закону № 1952)  
Статтею 13 Закону № 1952 визначено структуру Державного реєстру прав. Зокрема, встановлено, що Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (частина 1 статті 13).
На кожний об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва під час проведення державної реєстрації права власності на них вперше та на кожний об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості під час проведення державної реєстрації спеціального майнового права на них вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер відповідному об`єкту (частина 2 статті 13).
Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, що містять відомості про:
1) нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та його ціну (вартість);
2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права;
3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, а також ціну (вартість) таких речових прав чи розмір плати за користування чужим нерухомим майном;
4) обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень;
5) посилання на розділ Державного реєстру прав, у якому зареєстровано спеціальне майнове право на подільний об`єкт незавершеного будівництва, складовою частиною якого є майбутній об`єкт нерухомості, - для майбутніх об`єктів нерухомості.
У разі відсутності відкритого на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості розділу в Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження речових прав та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, якщо така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.
Після відкриття на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження речових прав та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень переносяться до такого розділу (частина 3 статті 13).
Порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України (частина 5 статті 13).
Аналогічні положення щодо можливості внесення державним реєстратором відповідних відомостей про обтяження речових прав до спеціального розділу Державного реєстру прав лише за умови відсутності відкритого розділу в Державному реєстрі прав, містить Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553 (пункти 19-21).
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (далі – Інформація з Державного реєстру прав), право власності на спірну трикімнатну квартиру  АДРЕСА_1 , було зареєстровано приватним нотаріусом 21 листопада 2019 року з відкриттям розділу.
Між тим, в супереч вимогам статті 13 Закону № 1952, державний виконавець Лінник А.О. вніс запис про обтяження цієї квартири не у відкритий розділ Державного реєстру прав, а в спеціальний розділ, доступ до якого є обмеженим, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав, сформованою представником позивачки 19 листопада 2024 року (а.с. 15).
Обмеженість доступу до спеціального розділу Державного реєстру прав, зокрема, можливість перевірки інформації, яка міститься в цьому розділі лише особами, які мають спеціальний доступ, підтвердив також державний виконавець Лінник А.О. під час розгляду справи в апеляційному суді. Водночас, останній не зміг пояснити, чому він вніс запис про обтяження на квартиру не у відкритий розділ, а в спеціальний розділ Державного реєстру прав.
За такого, колегія суддів вважає, що основний висновок суду першої інстанції про наявність підстав зобов`язати державного виконавця внести відомості про накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно – трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею – 65,7 кв.м., житловою площею – 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1966658848101 - до розділів Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є правильним.
При цьому суд враховує, що відсутність інформації у відкритому розділі Державного реєстру прав порушує права скаржниці, передбачені статтею 19 Закону № 1404, щодо відкритості матеріалів виконавчого провадження. 
Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог скарги визнати незаконним пункт 2 постанови головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича від 04.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 76390586, враховуючи загальні положення ЦПК України щодо можливості оскарження дій державного виконавця в судовому порядку.
Доводів на спростування таких висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі – ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, вважав обґрунтованими заявлений скаржником загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу по цій скарзі в сумі 12000 грн., що підтверджується наданими до суду договором про надання правової допомоги № 24- 21 від 16.07.2024, копією Акту приймання -передачі наданих послуг від 23.01.2025 року № 1 до договору, з наведеним конкретним переліком наданих послуг та їх вартість, копією довідки про отримання адвокатом коштів на оплату гонорару у розмірі 12 000 грн за виконання адвокатом умов договору.
Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу, суд виходив з того, що такі витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог скарги, зокрема, оскільки задоволена лише одна вимога з дев`яти заявлених, то за розрахунком суду розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з Центрального ВДВС, складає 1 333 грн 33 коп. (12 000 грн / 9).
З матеріалів справи вбачається, що за участі представника заявника Бондар Ю.О. проведено два судових засідання 24 січня та 11 березня 2025 року тривалістю 45 хвилин та 43 хвилини відповідно, представником заявника готувалась скарга, робились запити в Державний реєстр прав.
За такого, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді, а також співмірності розміру судових витрат із складністю справи, та не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215-ц, від 8 лютого 2022 року у справі 910/20792/20, на які посилається заявник.
Доводів на спростування стягнутого судом розміру витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, чому апелянт вважає, що стягнута судом сума 1333 грн. 33 коп, є способом надмірного збагачення сторони, апеляційна скарга не містить.
Твердження апелянта про те, що Центральний ВДВС не мав можливості ознайомитись із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та дати оцінку співмірності таких витрат, з посиланням на те, що цієї заяви немає в Електронному суді, колегія суддів вважає не обґрунтованим, враховуючи, що представник Центрального ВДВС Лінник А.О. був присутнім 24 січня 2025 року в судовому засіданні, на якому судом досліджувалась заява представника скаржниці про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про часткове задоволення скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
При цьому апеляційний суд звернув увагу на те, що в мотивувальній та резолютивній частині ухвали суд помилково зазначив номер провадження, в межах якого зобов`язав державного виконавця вчинити певні дії, однак, з урахуванням системного аналізу змісту судового рішення, та заявлених вимог скарги, такий недолік може бути усунуто судом за правилами статті 269 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року - без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за правилами, передбаченими статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	І.В. Лівінський  	
Судді	Т.Б. Кушнірова  	

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складене 30 травня 2025 року.