ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
09 червня 2025 року
м. Харків
справа № 625/339/24
провадження № 22-ц/818/2349/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів:, Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєва Ярослава Юрійовича, діючого в інтересах держави в особі територіальної громади Коломацької селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нецільового використання земельних ділянок, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року, постановлене суддю Скляренко М.О,
в с т а н о в и в:
Керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєв Я.Ю., діючи в інтересах держави в особі територіальної громади Коломацької селищної ради, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із відповідача 15441 гривню 01 копійку у якості компенсації за шкоду, заподіяну державі внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєв Я.Ю. зазначив, що відповідач ОСОБА_1 , будучи власником земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, площею 1,2359 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Мирошниківка Коломацької об`єднаної територіальної громади Богодухівського району Харківської області, в порушення вимог п.п. 1,2 ст. 20, ст. ст. 91, 168 Земельного кодексу України, не ініціюючи перед відповідними органами питання зміни цільового призначення, не маючи затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої, змінюється, спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву, без зміни цільового призначення земельної ділянки та переведення її в землі водного фонду, діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи про вид цільового призначення вказаної земельної ділянки, у першій половині жовтня 2019 року, за допомогою спеціальної техніки, здійснив зняття ґрунтового покриву на частині земельної ділянки площею 0,040 га з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, яка призначена для ведення селянського господарства та частині земельної ділянки за межами кадастрового номеру площею 0,2150 га та незаконно облаштував штучну водойму (ставок), яку використовує по теперішній час у власних потребах.
Як запевнив у позові керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 в результаті протиправних дій, а саме провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, ОСОБА_1 допустив безгосподарське використання землі, що призвело до виведення частин земельних ділянок із сільськогосподарського обороту та неможливості використання їх в подальшому за цільовим призначенням - вирощування сільськогосподарських культур, чим завдав Коломацькій селищній раді шкоду у розмірі 15441 гривня 01 копійка.
Крім того прокурор у позовній заяві зазначив, що такі дії ОСОБА_1 , які виразились у безгосподарському використанні землі, що призвело до виведення частини земельної ділянки з сільськогосподарського обороту та неможливості використання її в подальшому за цільовим призначенням, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 254 КК України, і 25 квітня 2024 року обвинувальний акт, а також цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, внаслідок виведення земель із сільськогосподарського обороту скеровано до Коломацького районного суду Харківської області для розгляду по суті.
Також керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєв Я.Ю. вказав, що ухвалою, постановленою Коломацьким районним судом Харківської області 17 червня 2024 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 254 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2024 року за №12024226020000014 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 254 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Водночас прокурор, діючи в інтересах Коломацької селищної ради, у позові зазначив, що вина відповідача у заподіянні шкоди завданої внаслідок нецільового використання земельних ділянок доводиться матеріалами кримінального провадження за №12024226020000014, а тому в силу вимог чинного законодавства України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, завдану внаслідок нецільового використання земельних ділянок.
Крім того керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєв Я.Ю., обґрунтовуючи позов вказав, що на Коломацьку селищну раду покладені функції та повноваження щодо здійснення заходів із захисту інтересів громади, але Коломацькою селищною радою до теперішнього часу не вжито жодних заходів з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок нецільового використання вищевказаних земельних ділянок у розмірі 15441 гривня 01 копійка.
З огляду на вказані обставини, а також на те, що органом місцевого самоврядування не забезпечено надходження коштів за порушення вимог земельного законодавства до місцевого бюджету, що негативно впливає на реалізацію заходів щодо відтворення земельних ресурсів, а також створює економічні перешкоди у реалізації завдань та функцій, які покладені на державу та органи місцевого самоврядування, керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєв Я.Ю., діючи в інтересах держави в особі територіальної громади Коломацької селищної ради звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди в розмірі 15441 гривня 01 копійка, завданої внаслідок нецільового використання земельних ділянок, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту.
Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року позов керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєва Ярослава Юрійовича, діючого в інтересах держави в особі територіальної громади Коломацької селищної ради, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нецільового використання земельних ділянок, задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , на користь Коломацької селищної ради шкоду, заподіяну внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту в сумі 15441,01 грн..
Стягнуто із   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 3028 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції.
Зазначає, що суд помилково застосував положення ст. 128 КПК України щодо визначення початку перебігу строку давності з моменту повідомлення особі про підозру. Наголошує, що у даному випадку необхідно було керуватися загальною позовною давністю, передбаченою ст. 257 ЦПК України. Вказує, що керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Коптєв Я.Ю.. посилався на частину першу, четверту та сьому статті 128 КПК України, де встановлено, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні щодо вимог про відшкодування шкоди співпадає з моментом набуття статусу підозрюваного чи обвинуваченого конкретною особою в кримінальному провадженні, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до певної особи. Прокурор звернувся до Коломацького районного суду Харківської області в рамках цивільного провадження із позовною заявою до  ОСОБА_1 , у якій просив стягнути з відповідача 15 441 гривень 01 копійок, як компенсацію за шкоду, завдану державі через використання земельної ділянки не за цільовим призначенням 12 листопада 2024 року, що підтверджується першим аркушем позовної заяви, тоді як порушення прав держави, відбулося в першій половині жовтня 2019 року, що стало підставою для закриття провадження у справі №625/108/24. Так прокурор, приймаючи на себе компетенцію представляти інтереси держави у спірних правовідносинах, автоматично приймає на себе обов`язок бути компетентним (обізнаним) в усіх юридично значущих обставинах цих відносин (постанова Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 911/2191/16). Верховний Суд наголошує, що у спірних правовідносинах суб`єктом права є саме держава, а не її конкретний орган, тому зміна уповноваженого органу, у тому числі в порядку правонаступництва не змінює порядку перебігу позовної давності.
Представник прокуратури надав відзив на апеляційну скаргу та зазначив, що позовна давність у спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди завданої злочином починається з дати повідомлення про підозру (ВС/КЦС у справі № 452/435/17 від 02.09.2020). Правова позиція: Нормами з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ч. 1 ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. За нормами ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Отже, виходячи із змісту вказаної статті початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди співпадає з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи. У зв`язку з викладеним, встановлено, що ОСОБА_1  повідомлено про підозру 16.04.2024, то строки позовної давності не порушені. Крім того, Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Закон) відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24.02.2023, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан. Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦКУ, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, карантин в Україні встановлено з 12 березня 2020 року і до 30.06.2023 строк його дії продовжено, а тому перебіг строків позовної давності з 12 березня 2020 року був зупинений. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2011, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023 і до тепер. Отже, карантин в Україні встановлено з 12 березня 2020 року і до 30.06.2023 строк його дії продовжено, а тому перебіг строків позовної давності з 12 березня 2020 року був зупинений. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2011, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023 і до тепер. Згідно зі ст. 1 цього Закону воєнний стан - це особливий правовий режим положень ЦКУ) та у період дії в Україні воєнного стану, тому строки позовної давності, визначені Цивільним кодексом України, не сплинули.
Відповідно до ч. 1ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позову прокурора та вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення із відповідача на користь Коломацької селищної ради 15441,01 грн. шкоди, завданої внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №353016178 сформованої 03 листопада 2023 року (а.с. 32-33), вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 , виданого 16 грудня 2013 року Реєстраційною службою Коломацького районного управління юстиції, набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Як вбачається із листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 25 жовтня 2023 року (а.с. 7-8), адресованого начальнику Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Олексію Шурі, земельна ділянка з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018 відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства.
Також, у листі зазначено, що на вказаній земельній ділянці без зміни цільового призначення знято ґрунтовий покрив (родючий шар ґрунту) та створено на ній штучну водойму (ставок).
Згідно з даними геодезичної зйомки, виконаної 19 вересня 2023 року ТОВ «Армадабудпроект», площа земельної ділянки, на якій створено ставок площею 0,2550 га, складається з частини земельної ділянки кадастровий номер 6323280609:00:000:0018 площею 0,040 га та земельної ділянки за межами кадастрового номеру площею 0,2150 га.
Крім того у листі зазначено, що розмір шкоди заподіяної внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у документації із землеустрою або за відсутності такої документації на земельній ділянці площею 0,2550 га становить 15441 гривня 01 копійка, і вказаний розрахунок здійснено відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою КМУ від 25 липня 2007 року за №963 (в редакції, що діє на час проведення розрахунку) за формулою для визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у документації із землеустрою або за відсутності такої документації (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення документації із землеустрою не вимагається).
19 вересня 2023 року дізнавачем СД Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Пріщенком А.І. в присутності понятих ОСОБА_3 і Ткаченко Н.А., за участю інженерів геодезистів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також головного спеціаліста ГУ Держгеокадастру в Харківській області Сергієнка А.К. проведено огляд відкритої ділянки місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, про що дізнавачем СД Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Пріщенком А.І. складений відповідний протокол огляду місця події (а.с. 9-11).
16 квітня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 254 КК України, тобто безгосподарське використання земель, якщо це спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту ( а.с. 92-93).
25 квітня 2024 року начальником Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2024 року за №12024226020000014, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 254 КК України.
За змістом обвинувального акта ОСОБА_1 будучи з 16 грудня 2013 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, площею 1,2359 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Мирошниківка Коломацької об`єднаної територіальної громади Богодухівського району Харківської області, в порушення вимог п.п. 1,2 ст. 20, ст. ст. 91, 168 Земельного кодексу України, не ініціюючи перед відповідними органами питання зміни цільового призначення, не маючи затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої, змінюється, спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву, без зміни цільового призначення земельної ділянки та переведення її в землі водного фонду, діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи про вид цільового призначення вказаної земельної ділянки, у першій половині жовтня 2019 року, за допомогою спеціальної техніки, здійснив зняття ґрунтового покриву на частині, площею 0,040 га земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, яка призначена для ведення селянського господарства та земельної ділянки за межами кадастрового номеру площею 0,2150 га та незаконно облаштував штучну водойму (ставок), яку використовує по даний час у власних потребах.
В результаті протиправних дій, а саме провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, ОСОБА_1 допустив безгосподарське використання землі, що призвело до виведення частини земельної ділянки із сільськогосподарського обороту та неможливості використання її в подальшому за цільовим призначенням вирощування сільськогосподарських культур чим заподіяв збитки Коломацькій селищній раді в сумі 15441 гривня 01 копійка (а.с. 34-37).
Ухвалою, постановленою Коломацьким районним судом Харківської області 17 червня 2024 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 254 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2024 року за №12024226020000014, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 254 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 статті 284 КПК України, а цивільний позов прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах Коломацької селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням внаслідок виведення земель із сільськогосподарського обороту в сумі 15441 гривня 01 копійка, залишено без розгляду (а.с. 115-118).
Висновком експерта № 901 за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою, складеного 11 квітня 2024 року підтверджено, що цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018 не змінювалось та надавалось за рахунок земель запасу комунальної форми власності сільськогосподарського призначення відповідно до вимог п.1 ст.20 Земельного кодексу України та наразі відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства.
Крім того вказаним висновком експерта підтверджено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у документації із землеустрою або за відсутності такої документації на частині земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, згідно наданих розрахунків шкоди Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області у розмірі 15441 гривня 01 копійка (а.с. 12-26).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Зі змісту ухвали, постановленої Коломацьким районним судом Харківської області 17 червня 2024 року і яка набрала законної сили 25 червня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 254 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за те, що будучи з 16 грудня 2013 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, площею 1,2359 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Мирошниківка Коломацької об`єднаної територіальної громади Богодухівського району Харківської області, в порушення вимог п.п. 1,2 ст. 20, ст. ст. 91, 168 Земельного кодексу України, не ініціюючи перед відповідними органами питання зміни цільового призначення, не маючи затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої, змінюється, спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву, без зміни цільового призначення земельної ділянки та переведення її в землі водного фонду, діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи про вид цільового призначення вказаної земельної ділянки, у першій половині жовтня 2019 року, за допомогою спеціальної техніки, здійснив зняття ґрунтового покриву на частині, площею 0,040 га земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, яка призначена для ведення селянського господарства та земельної ділянки за межами кадастрового номеру площею 0,2150 га та незаконно облаштував штучну водойму (ставок), яку використовує по даний час у власних потребах.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону земель»  охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.
Відповідно до ст.35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.
Згідно ст. 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.
Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Статтею 55 Закону України «Про охорону земель» за рахунок коштів землевласників і землекористувачів здійснюються заходи щодо відновлення стану еродованих, деградованих і порушених з їх вини земель та органічно поєднаних з ними інших природних ресурсів і об`єктів довкілля, запобігання заростанню сільськогосподарських угідь бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.
Згідно з приписами ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначене статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають з правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає з неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає у випадку, коли заподіювач шкоди i потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкоду заподіяно незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.
За приписами вказаних статей для відшкодування понесених збитків необхідною умовою є наявність всіх елементів правопорушення.
Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі. Також землекористувачі зобов`язані виконувати свої обов`язки відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України.
Частиною 1 ст.19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», якою встановлено,що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є органом виконавчої влади до повноваження якого віднесено здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині умов зняття, збереження і використання родючого ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву та інше.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім випадків: а) проведення робіт із буріння та облаштування нафтових і газових свердловин, будівництва, технічного обслуговування, ремонту і реконструкції нафтових і газових свердловин та пов`язаних з їх обслуговуванням об`єктів трубопровідного транспорту, виробничих споруд, під`їзних доріг, ліній електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мереж енергозабезпечення; б) проведення робіт, пов`язаних з ліквідацією та запобіганням аварійним ситуаціям на нафтових і газових свердловинах та пов`язаних з їх експлуатацією об`єктах трубопровідного транспорту, виробничих спорудах, під`їзних дорогах, лініях електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мережах енергозабезпечення. У випадках, визначених підпунктами "а" і "б" цієї частини, зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок здійснюються виключно на підставі робочого проекту землеустрою.
Частиною 1 ст.211 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту.
Процедура видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок регулюється Порядком видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 01.01.2005р. №1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 20.01.2005р. №70/10350 (далі - Порядок).
Відповідно до п.2 Порядку спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.
Як вбачається із матеріалів справи, зі змісту ухвали, постановленої Коломацьким районним судом Харківської області 17 червня 2024 року і яка набрала законної сили 25 червня 2024 року ОСОБА_1 , не маючи затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої, змінюється, спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву, без зміни цільового призначення земельної ділянки та переведення її в землі водного фонду, діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи про вид цільового призначення вказаної земельної ділянки, у першій половині жовтня 2019 року, за допомогою спеціальної техніки, здійснив зняття ґрунтового покриву на частині, площею 0,040 га земельної ділянки з кадастровим номером 6323280609:00:000:0018, яка призначена для ведення селянського господарства та земельної ділянки за межами кадастрового номеру площею 0,2150 га та незаконно облаштував штучну водойму (ставок), яку використовує по даний час у власних потребах, як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі відповідач не спростував доводів щодо зняття поверхневого (родючого) шару ґрунту на земельній ділянці без відповідних дозвільних документів на проведення робіт.
За таких обставин, провівши оцінку доказів та встановивши фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння відповідачем шкоди у визначеному розмірі внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу та задовольнив позовні вимоги.
Згідно вимог ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського нараду. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Землі, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку відповідно до ст. 145 Конституції України.
Нецільове використання земель та не відшкодування в подальшому збитків, завдає істотної шкоди місцевим бюджетам, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що у свою чергу негативно впливає на економічну незалежність та безпеку держави.
Повноваження виконавчих комітетів міських рад у сфері земельних відносин, крім іншого, також встановлені в ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до компетенції яких віднесено здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Виконавчі органи сільських рад можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до законодавства України.
Водночас Коломацькою селищною радою будь-які заходи реагування із захисту інтересів територіальної громади щодо стягнення до бюджету шкоди, завданої внаслідок використання ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 63232880609:00:000:0018 не за цільовим призначенням, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту, у тому числі шляхом подачі позовної заяви до суду, не вживалися (лист Коломацької селищної ради від 11 жовтня 2024 року за №02-26/2551) (а.с. 30-31).
На даний час шкода, заподіяна внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням на загальну суму 15441,01 грн. ОСОБА_1 не відшкодована.
Нездійснення або неналежне здійснення відповідними органами повноважень щодо захисту вказаних інтересів є підставою для представництва в суді інтересів держави відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладено у постановах від 14.02.2018 у справі № 925/1277/16, від 20.02.2018 у справі № 910/10779/17, від 13.03.2018 у справі № 911/620/17, від 04.04.2018 у справі № 910/4898/16, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 26.02.2019 у справі № 905/803/18, від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 тощо.
Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17, від 04.04.2019 у справі № 924/349/18, від 18.04.2019 у справі № 906/506/18).
Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема,
через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
З огляду на вищевказане та бездіяльність уповноваженого органу Коломацькою селищною радою з даним позовом звертається Керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області.
Отже, з часу завдання ОСОБА_1 шкоди, органом уповноваженими державою здійснювати відповідні повноваження, належні заходи для стягнення заподіяних державі збитків, у тому числі шляхом подання позовної заяви до суду, не вживалися, що свідчить про його бездіяльність та пасивну позицію щодо захисту порушених законних інтересів держави.
Усе вищевказане свідчить, що звертаючись до суду з позовом у цій справі прокурор відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, зазначив у чому полягає порушення інтересів держави.
 Щодо строків позовної давності, колегія суддів зазначає.
Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц, № 522/2201/15-ц та № 522/2110/15-ц, від 07.08.2019 у справі № 2004/1979/12, від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17-ц).
Як вбачається із матеріалів справи, датою звернення позивача із позовом до суду є 12.11.2024 року.
Відповідач зазначає, що порушення прав держави, відбулося в першій половині жовтня 2019 року, отже позивач пропустив строк позовної давності.
Між тим, 2 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (КОВІД-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК Українидоповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (КОВІД-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Законом України від 15 березня 2022 № 2120-розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.".
Отже, строк позовної давності за вимогою про відшкодування шкоди  в силу приписів пункту 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану.
Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по даній справі станом на день звернення до суду не сплила, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності продовжується на строк дії воєнного стану в Україні.
Інші доводи апеляційної скарги не відповідають встановленим обставинам справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        В.Б. Яцина

                                                                       О.Ю. Тичкова