КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 758/9037/24
номер провадження: 22-ц/824/8510/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кухаренко Ольги Володимирівни на рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року у складі судді Петрова Д.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Обербетон-Інвест» про визнання протиправним наказу,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Обербетон-Інвест» (далі - ТОВ «Обербетон-Інвест») про визнання протиправним наказу.
Позовна заява мотивована тим, що 26 жовтня 2020 року на підставі наказу №765-к/тр від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ТОВ «Обербетон-Інвест» на посаду фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог).
Вказувала, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України строком на 30 діб введено воєнний стан, який затверджено Законом України №2101-ІХ. Верховною Радою України строк дії військового стану продовжено до 23 серпня 2022 року.
Зазначала, що 28 березня 2022 року відповідач видав наказ за №111-к/тр, згідно з яким у зв`язку з відсутністю об`ємів виробництва, керуючись ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинено дію трудового договору з 01 квітня 2022 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з ОСОБА_1 , фахівцем з методів розширення ринку збуту (маркетолог). 
У подальшому 07 лютого 2024 року відповідач видав наказ про скасування призупинення дії договору з 19 лютого 2024 року щодо фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетологу) ОСОБА_1 .
Зазначала, що 19 лютого 2024 року відповідач видав наказ за №69-к/тр про оголошення простою не з вини працівника із 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 , фахівцю з методів розширення ринку збуту (маркетологу), та того ж дня, тобто 19 лютого 2024 року, відповідач повідомив її про заплановане вивільнення працівників, починаючи з 22 квітня 2024 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.
Вказувала, що 22 квітня 2024 року відповідач видав наказ за №179-к/тр про її звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників.
Вважала, що вказаний вище наказ в.о. директора ТОВ «Обербетон-Інвест» від                          28 березня 2022 року №111-к/тр про призупинення дії трудового договору з 01 квітня 2022 року з фахівцем з методів розширення ринку збуту (маркетолог) ОСОБА_1 не відповідає положенням ст.13 Закону України № 2136-ІХ від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», є свавільним, дискримінаційним та незаконним.
З урахуванням наведеного, позивачка ОСОБА_1 просила визнати незаконним наказ ТОВ «Обербетон-Інвест» №111-к/тр від 28 березня 2022 року про призупинення дії трудового договору з 01 квітня 2022 року з фахівцем з методів розширення ринку збуту (маркетолог) ОСОБА_1 та зобов`язати ТОВ «Обербетон-Інвест» нарахувати та виплатити їй середню заробітну плату за період з 01 квітня 2022 року по 19 лютого 2024 року у сумі 848 448 грн 00 коп. 
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення суду мотивоване тим, що оскаржуваний наказ від 28 березня 2022 року                          №111-к/тр про призупинення дії трудового договору ТОВ «Обербетон-Інвест» видало з об`єктивних причин, а саме, у зв`язку з відсутністю об`ємів виробництва, відповідно до ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Водночас позивачкою не надано суду доказів щодо наявності у відповідача на момент прийняття оскаржуваного наказу від 28 березня 2022 року №111-к/тр, можливості надання роботи та можливості позивачкою виконувати вказану роботу в умовах, що мали місце на підприємстві.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Кухаренко О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Якщо хоча б одна з перелічених умов не виконується, законодавство забороняє призупинення трудового договору під час воєнного стану в Україні. Підставою для призупинення трудового договору, а саме, відсутність об`ємів виробництва, відповідач ототожнив поняття «можливість надання роботи» із поняттям «можливість оплатити надану роботу». 
На думку скаржника, сама по собі обставина відсутності об`ємів виробництва відповідача після введення воєнного стану на території України не може бути підставою для призупинення трудового договору та, як наслідок, неможливістю забезпечити роботою за посадою, яку позивач обіймала - фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог).
Вказує, що наказ про призупинення дії трудового договору містить свавільний та дискримінаційний характер, і як наслідок призвело до порушення трудових прав позивачки в контексті права власності щодо оплати праці.
Зазначає, що якщо працівник бажає та може виконувати роботу або роботодавець може надавати роботу, призупиняти дію трудового договору неможливо. 
Вказує, що твердження відповідача щодо відсутності ініціативи позивачки для відновлення трудової діяльності не відповідає дійсності, оскільки після отримання оскаржуваного наказу від 28 березня 2022 року позивачка зателефонувала відповідачу з проханням надати роз`яснення щодо можливості подальшого виконання посадових обов`язків, але відповідач не запропонував відновлення виконання роботи за посадою. 
Наголошує, що у наказі не зазначено заяву позивачки, як документ, що став підставою для окремих пунктів тексту наказу. Якщо ініціатором призупинення дії трудового договору є роботодавець, жодних заяв не потрібно. Заяви позивачки про готовність приступити до виконання своїх трудових обов`язків не має бути, оскільки вона не була підставою для винесення наказу.
Вказує, що дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Наведена ж роботодавцем та судом спеціальна норма права (Закон України  «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX (далі - Закон № 2136-IX) надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою. Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.
Звертає увагу, що всупереч висновків суду першої інстанції, її посадові обов`язки як фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог) дозволяли їй працювати дистанційно, тому вважає, що оскаржуваний наказ було видано безпідставно, який є дискримінаційним.
На думку скаржника, період простою позивачки слід вважати вимушеним прогулом, викликаним протиправними діями позивача. Відтак з ТОВ «Обербетон-Інвест» на користь ОСОБА_1 слід стягнути середню заробітну плату за весь час дії цього наказу, а саме з                     01 квітня 2022 року по 19 лютого 2024 року, що становить 848 448 грн 00 коп.  
Представник ТОВ «Обербетон-Інвест» - адвокат Ширшова Н.О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом зумовлене не відновленням її права, а виключно її бажанням отримати значну матеріальну вигоду. Позивачка мала би надати суду конкретні докази проявів свавілля та дискримінації роботодавця по відношенню до неї, а не вільне тлумачення судової практики та норм чинного законодавства України. Звертає увагу, на те, що вказана позивачкою норма трудового законодавства не покладає на роботодавця зобов`язання переводу відповідних категорій працівників на умови дистанційної роботи. Наголошує, що чинне законодавство, у тому числі, на яке посилається скаржниця, не передбачає обов`язку роботодавця переводити працівника на дистанційний режим роботи. У даній конкретній ситуації наказ ТОВ «Обербетон-Інвест» №111-к/тр від 28 березня 2022 року про призупинення дії трудового договору з позивачкою з 01 квітня 2022 року, є законним та обґрунтованим, прийнятим роботодавцем відповідно до його дискреційних повноважень власника суб`єкта господарювання, а тому вимоги позивачки про стягнення на її користь середню заробітну плату за весь час дії цього наказу, є безпідставними.З урахуванням наведеного, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що                         26 жовтня 2020 року на підставі наказу №765-к/тр від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ТОВ «Обербетон-Інвест» на посаду фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог).
28 березня 2022 року ТОВ «Обербетон-Інвест» видало наказ №111-к/тр «Про призупинення дії трудового договору,  відповідно до якого у зв`язку з відсутністю об`ємів виробництва, керуючись ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинено дію трудового договору з 01 квітня 2022 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з працівниками товариства, зокрема, з ОСОБА_1 - фахівцем з методів розширення ринку збуту (маркетолог).
07 лютого 2024 року ТОВ «Обербетон-Інвест» видало наказ про скасування призупинення дії договору з 19 лютого 2024 року щодо фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетологу) ОСОБА_1 .
У подальшому 19 лютого 2024 року ТОВ «Обербетон-Інвест» видало наказ №69-к/тр про оголошення простою не з вини працівника із 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 , фахівцю з методів розширення ринку збуту (маркетологу).
Того ж дня, тобто 19 лютого 2024 року, ТОВ «Обербетон-Інвест» повідомило                      ОСОБА_1 про заплановане вивільнення працівників вказаного підприємства, починаючи з 22 квітня 2024 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.
Наказом ТОВ «Обербетон-Інвест» №179-к/тр від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 звільнено з посади фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолога) 22 квітня 2024 року на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. 
У відповідності до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України строком на 30 діб введено воєнний стан, який затверджено Законом України №2101-ІХ. 
Введений в Україні воєнний стан неодноразово продовжувався та наразі не скасований. 
Згідно з п.3 вказаного Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі працівники), у період дії воєнного стану визначені Законом № 2136-IX.
Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України).
Отже, положення Закону № 2136-IX, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.
Так, згідно з положеннями ст.13 Закону № 2136-IX, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу від 28 березня 2022 року №111-к/тр, дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.
Призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану.
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Частина 2 ст. 13 Закону №2136-ІХ визначає форму розпорядчого документа та його зміст, яким оформляється призупинення дії трудового договору.
Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.
Відповідно до ч.3 ст.13 Закону №2136-ІХ, у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.
Про зупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України (ч.3 ст. 13 Закону № 2136-IX, в редакції чинній на момент винесення наказу від 28 березня 2022 року №111-к/тр).
Для застосування норми ст.13 Закону № 2136-IX роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може її виконувати. 
При цьому право роботодавця на призупинення не є абсолютним. Роботодавець має довести, що він перебуває в умовах, які не дозволяють забезпечити працівника роботою, зокрема, що неможливо організувати дистанційну форму роботи чи запропонувати працівнику іншу роботу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 933/411/22 (провадження № 61-13296св23).
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначалось вище, ТОВ «Обербетон-Інвест» відповідно до положень ст.13 Закону                       № 2136-IX видало наказ від 28 березня 2022 року №111-к/тр «Про призупинення дії трудового договору»,  відповідно до якого у зв`язку з відсутністю об`ємів виробництва, призупинено дію трудового договору з 01 квітня 2022 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з працівниками товариства, зокрема з ОСОБА_1 - фахівцем з методів розширення ринку збуту (маркетолог).
Судом першої інстанції правильно враховано, що сама позивачка ОСОБА_1 отримала наказ про призупинення дії трудового договору після закінчення бойових дій у місті Києві та деокупації тимчасово окупованих російською федерацією територій України у Житомирській області (04 травня 2022 року) на електронну пошту, що підтверджується наданим нею знімком екрану з її електронної пошти від  04 травня 2022 року (а.с.20).
Із цього знімку з екрану вбачається, що наказ про призупинення дії трудових договорів на час воєнного стану було надіслано від імені начальника відділу кадрів ТОВ «Обербетон-Інвест» Наталії Потураєвої не лише позивачці, а й іншим працівникам ТОВ «Обербетон-Інвест», що виключає індивідуальний чи вибірковий підхід роботодавця виключно до позивачки.
У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про упереджене ставлення до позивачки з боку роботодавця або про те, що справжньою причиною призупинення дії трудового договору з позивачкою були фактори, які підпадають під захист від дискримінації.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваний наказ ТОВ «Обербетон-Інвест» №111-к/тр від 28 березня 2022 року про призупинення дії трудового договору з 01 квітня 2022 року з ОСОБА_1 був дискримінаційний по відношенню до неї. 
Відповідно до ч.11 ст. 60-2 КЗпП України роботодавець на час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру можливість запроваджувати для працівників дистанційну роботу.
Як зазначалось вище, Указом Президента України від 24 квітня 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб з подальшим продовженням в Україні введено воєнний стан, яким встановлено тимчасове, на період дії правового режиму воєнного стану, можливість обмеження конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39,41-44, 53 Конституції України.
У постанові Великої Палати Верховного від 18 березня 2020 року у справі                                  № 129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від                          23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). 
Судом першої інстанції встановлено, що посадовою інструкцією фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолога) не передбачено можливість виконання роботи в дистанційному порядку та позивачкою не доведено протилежного.
Тому доводи апеляційної скарги про те, що всупереч висновків суду першої інстанції посадові обов`язки позивачки як фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог) дозволяли їй працювати дистанційно, не ґрунтуються на матеріалах справи.
При цьому, судом першої інстанції правильно враховано, що позивачкою не доведено наявності узгоджених домовленостей між нею та роботодавцем щодо виконання покладених на позивачку посадових обов`язків дистанційно.
Посилання в апеляційній скарзі на те, шо посадові обов`язки ОСОБА_1 як фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог) дозволяли їй працювати дистанційно, тому, на думку скаржника, оскаржуваний наказ було видано безпідставно, не заслуговують на увагу, оскільки дистанційний режим роботи між працівником та роботодавцем повинен бути погоджений, і відсутність такого погодження не зобов`язує роботодавця забезпечувати дистанційний режим роботи. Таким чином, гіпотетична можливість працівника повністю чи частково виконувати роботу дистанційно без існування погодження з роботодавцем не створює для останнього обов`язку забезпечити працівнику такий дистанційний режим роботи.
Подібного по пусті висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 727/3114/21 (провадження № 61-1810св22).
Також суд правильно не взяв до уваги посилання позивачки на те, що у відповідача були відсутні умови для призупинення дії з нею трудового договору, а саме, абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи, виходячи з такого.
Установлено, що юридично головний офіс ТОВ «Обербетон-Інвест» знаходиться у місті Житомир. Водночас позивачка працювала в Київській філії відповідача.
24 лютого 2022 року російські війська почали вторгнення в Україну, у тому числі на території Київської та Житомирської областей. Активні бойові дії та часткова окупація тривали до квітня 2022 року, а ракетні обстріли та атаки бойових безпілотних літальних апаратів хоч і з меншою інтенсивністю, але тривають і наразі.
Ці обставини є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню в силу приписів ч.3. ст. 82 ЦПК України 
Тобто на час прийняття оскаржуваного  наказу №111-к/тр від 28 березня 2022 року,                  як головний офіс відповідача, так і Київська філія, знаходилось в зоні бойових дій та піддавалося бойовим ударам. Такі обставини у вказаний період об`єктивно ставлять під сумнів можливість роботодавця забезпечити безпечні умови праці та ефективну роботу усім працівникам підприємства, а також довоєнний рівень виробництва із залученням усіх працівників.
Водночас позивачкою не надано суду доказів щодо наявності у відповідача на момент видачі оскаржуваного наказу від 28 березня 2022 року реальної можливості надання роботи та повноцінну можливість позивачкою  виконувати вказану роботу в умовах, що мали місце на підприємстві.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що питання законності призупинення з позивачкою дії трудового договору на підставі наказу №111-к/тр від 28 березня 2022 року вже було предметом перевірки Державною службою України з питань праці.
Так, у лютому 2024 року ОСОБА_1   звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці зі зверненням щодо правомірності припинення дії трудового договору ТОВ «Обербетон-Інвест». За результатами розгляду звернення, у період з 08 лютого 2024 року по 09 лютого 2024 року було проведено перевірку, в ході якої встановлено, що припинення дії трудового договору з позивачкою, починаючи з 01 квітня 2022 року здійснювалося на підставі наказу №111-к/тр від 28 березня 2022 року у зв`язку з відсутністю об`ємів виробництва, з урахуванням ст. 13 Закону                    №2136-IX. За результатами державного нагляду (контролю) порушень трудового законодавства у частині припинення дії трудового договору не виявлено. Припис не вносився.
Також колегія суддів враховує, що посада фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолога) в умовах ризиків відсутності виробництва та бойових дій не є критично необхідною, а її функціональне призначення (пошук нових ринків, аналітика збуту, проведення кампаній тощо) викликає обґрунтований сумнів у тому чи мало це прикладний характер у ситуації, коли підприємство не має змоги повноцінно здійснювати господарську діяльність.
У цьому контексті, рішення роботодавця про призупинення дії трудового договору саме з фахівцем з методів розширення ринку збуту (маркетологом) слід визнати таким, що є об`єктивно обґрунтованим і розумним, враховуючи характер її трудових функцій, які у воєнний період не могли бути реалізовані, а також загальну обстановку, що склалася внаслідок бойових дій.
Отже, правильно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним і скасування наказу ТОВ «Обербетон-Інвест» №111-к/тр від 28 березня 2022 року про призупинення дії трудового договору з 01 квітня 2022 року з фахівцем з методів розширення ринку збуту (маркетолог) ОСОБА_1 .
Оскільки згідно зі ст. 94 КЗпП України заробітна плата є винагородою за виконану роботу та приймаючи до уваги, що оскаржуваний наказ відповідача про призупинення дії трудового договору з позивачкою не підлягає визнанню протиправним, то відповідно відсутні і правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача на користь позивачки заробітної плати за цей період призупинення дії трудового договору (з 01 квітня 2022 року по 19 лютого 2024 року). 
Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Таким чином, матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кухаренко Ольги Володимирівни залишити без задоволення. 
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19 травня 2025 року. 
 
Головуючий
 
Судді: