ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 травня 2025 року           справа №200/8347/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдара А.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/8347/24 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення № 056650010811 від 10.10.2024, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:       

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення № 056650010811 від 10.10.2024 та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. Проте, рішенням № 056650010811 від 10.10.2024 йому було відмовлено у призначенні пенсії. Так, головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області при розрахунку стажу позивача не було зараховано період навчання з 01.09.1997 по 29.05.2001. Проте, на переконання позивача, вказаний період має бути врахований до пільгового стажу адже він закінчив Селидівський гірничий технікум за спеціальністю “експлуатація і ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв” та по закінченню зазначеного навчального закладу позивач влаштувався на роботу електрослюсарем, тобто за набутою професією.
З огляду на зазначене, позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 056650010811 від 10.10.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 з 01.10.2024 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, з врахуванням пільгового стажу по Списку № 1 з 01.09.1997  по 29.05.2001.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/8347/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 056650010811 від 10.10.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з врахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1997 по 29.05.2001. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати частково рішення суду першої інстанції в частині відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1997р. по 29.05.2001р. і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з урахуванням пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1997р. по 29.05.2001р. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на професійне навчання в технікумах поширюються положення ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» та період навчання в них підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про  свідчать копії паспорта серії НОМЕР_1 .
Судом з довідки від 17.09.2024 № 01/19-65 та копії диплому серії НОМЕР_2 від 29.05.2001 встановлено, що у період з 01.09.1997 по 29.05.2001, позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі.
В свою чергу, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 18.05.2000 позивач у період з 22.10.2001 по 27.01.2004 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.
01 жовтня 2024 року позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.
За наслідками розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області було винесено рішення № 056650010811 від 10.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 44 роки 11 місяців 05 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 1 – 22 роки 07 місяців 14 днів, в тому числі по постанові № 202 – 3 місяці 13 днів. До страхового стажу за доданими документами не зараховано період навчання з 01.09.1997 до 29.05.2001, оскільки в довідці від 17.09.2024 № 01/19-65 відсутні підстави видачі. 
Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії, а також розрахунок стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058-IV) .
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.
Як вбачається з рішення відповідача № 056650010811 від 10.10.2024, що оскаржується позивачем, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є, зокрема, відсутність у нього пільгового стажу, передбаченого частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV необхідним є: 1) наявність трудового стажу не менше 25 років; 2) віднесення професії до списку робіт і професій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 та постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 відповідно; 3) безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин.
Суд зазначає, що відповідачем не враховано при призначенні пенсії період навчання позивача з 01.09.1997 по 29.05.2001 у Селидівському гірничому технікумі.
Відповідно до статті 38 Закону України № 103/98-ВР від 10.02.1998 “Про професійну (професійно-технічну) освіту” час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Таким чином, за певних умов, до пільгового стажу може бути зарахований час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти.
Визначаючи статус вказаного навчального закладу, слід застосовувати законодавство, яке було чинним на час навчання позивача.
На час навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки “Про народну освіту” від 28.06.1974 № 2778-VIII.
Згідно зі ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки “Про народну освіту” професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.
Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою (стаття 48 Закону № 2778-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст. 49 цього Закону середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.
Після набуття чинності Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки від 23.05.1991 № 1060-ХІІ “Про освіту” та Закону України “Про вищу освіту” технікуми віднесені до вищих навчальних закладів І рівня акредитації, в яких здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.
Статтею 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки “Про освіту” визначено, що професійно-навчальними виховними закладами є: професійно-технічне училище, професійні училища різних рівнів.
Натомість, статтею 34 вказаного Закону визначено, що вищими навчальними закладами є технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Водночас, у статті 43 вказаного Закону № 1060-ХІІ зазначено, що вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації: перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти;
другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти;
третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.
Враховуючи викладене, суд зауважує, що Селидівський гірничий технікум не відноситься до професійно-технічних навчальних закладів, час навчання в яких зараховується до пільгового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі справа № 676/5212/17.
Крім того, суд зауважує, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі, в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. В свою чергу, перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування на роботу перевищує три місяці, а саме позивач закінчив навчання 29.05.2001, а влаштувався на роботу 22.10.2001.
Отже вимоги позивача в частині зарахування періоду навчання до пільгового стажу не підлягають задоволенню.
Разом з тим, з метою повного та всебічного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача зарахувати спірний період навчання до страхового стажу, з огляду на наступне.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом № 1058-IV (тобто до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (стаття 24 Закону № 1058-IV).
До 01.01.2004 періоди навчання за денною формою здобуття освіти у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховуються до стажу роботи (пункт “д” статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення”).
Періоди навчання можуть зараховуватися до стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці, якщо підставою для внесення записів до трудової книжки про зарахування на навчання та відрахування з навчання зазначено реквізити відповідних наказів або реквізити документа про освіту (диплом, свідоцтво тощо) – номер та дата видачі. 
Водночас періоди навчання підтверджуються і дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Окрім того, для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального курсу або окремих його етапів (пункт 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637).
Судом з довідки від 17.09.2024 № 01/19-65 та копії диплому серії НОМЕР_2 від 29.05.2001 встановлено, що у період з 01.09.1997 по 29.05.2001 позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі.
Вказані документи були надані відповідачу разом із заявою про призначення пенсії.
Посилання відповідача на відсутність в довідці від 17.09.2024 № 01/19-65 підстав її видачі є проявом надмірного формалізму.
Враховуючи, що спірне рішення ґрунтується на невірному визначенні стажу позивача, суд першої інстанції дійшов висновку за можливе визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 056650010811 від 10.10.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 .
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію, судом першої інстанції зазначено наступне.
У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.
У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.
Отже, вимога позивача про призначення пенсії не підлягає задоволенню.
Проте, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з врахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1997  по 29.05.2001.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/8347/24 - залишити без задоволення.                                               
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/8347/24 - залишити без змін.                                                         
Повне судове рішення складено 08 травня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     А.В. Гайдар

                                                                                                               І.В. Сіваченко