ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року	Львів	Справа № 260/10742/23 пров. № А/857/11591/25	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року про повернення заяви у справі № 260/10742/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України  про визнання дії та бездіяльності протиправними, 
місце ухвалення судового рішення  	м.Ужгород	
суддя у І інстанції	Луцович М.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
24 лютого 2025 року представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 480/8325/24, в якій просив переглянути рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року по справі №260/10742/23 у зв`язку з нововиявленими обставинами. Скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року по справі №260/10742/23 у зв`язку з нововиявленими обставинами.
У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник просив поновити строк подачі такої заяви у зв`язку з відсутністю штатного юриста у військовій частині НОМЕР_1 до січня 2025 року.
Ухвалою суду від 03.03.2025 заяву представника військової частини НОМЕР_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 260/10742/23 залишено без руху.
На виконання ухвали суду заявник 06.03.2025 та 10.03.2025 подав заяви про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 10.03.2025 продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року.
З мотивувальної частини ухвали від 10.03.2025 вбачається, що суд дійшов висновку про недостатність вказаних відповідачем причин пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами для визнання їх поважними, та відмову у поновленні строку звернення до суду із заявлених підстав у заяві від 24.02.2025.
Крім того, суд продовжив відповідачу строк усунення недоліків заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами для подання заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій просив вказати інші підстави для поновлення строку, ніж ті, що вказані в заяві від 24.02.2025, та надати докази поважності причин пропуску цього строку.
17 березня 2025 року представником військової частини НОМЕР_1 подано до суду заяву про усунення недоліків, аналогічного змісту, що й заяви від 06.03.2025 та 10.03.2025. В такій заяві заявник просив поновити строк звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку з відсутністю штатного юриста у військовій частині НОМЕР_1 до січня 2025 року, проголошенням 28.01.2025 ухвали Касаційного адміністративного суду про відмову про касаційний перегляд судових рішень по справі №260/10742/23.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі № 260/10742/23 заяву представника відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №260/10742/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику.
Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду першої інстанції відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її  скасувати  та  ухвалити постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.  В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки порушені норми матеріального та процесуального права:
- судом не враховане те, що до січня 2025 року посада помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи була вакантна, виконання функціональних обов`язків було покладено на осіб без спеціальної юридичної освіти, навичок щодо аналізу судових рішень, правових позицій, законів України, нормативно-правових актів; 
- відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2025 №21/нст майор юстиції ОСОБА_2 приступив до виконання службових обов`язків за посадою помічника командира батальйону з правової роботи управління військової частини НОМЕР_1 ;
- судом не враховано, що питання розміру грошового забезпечення військовослужбовців вирішуються не у військовій частині НОМЕР_1 . Крім того вказує на відсутність підстав для  виконання військовою частиною судового рішення, позаяк позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Підстави перегляду рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року по справі №260/10742/23 у зв`язку з нововиявленими обставинами є неможливість виконання судових рішень без втручання в повноваження Кабінету Міністрів України та керівництва силових структур стосовно повноважень встановлення посадових покладів, окладів за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний або тимчасовий характер: підвищень, надбавок, винагород, щомісячної премії та інших, умов та розмірів виплат, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 відповідно до керівних документів здійснено нарахування та виплати грошового забезпечення та інших виплат відповідно до положень ПКМУ №704 в редакції станом з 01.03.2018 року по теперішній час шляхом визначення посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням шляхом множення відповідних тарифних розрядів та коефіцієнтів на 1762 гривні, так визначено з 01.03.2018 року по теперішній час. ВС у постанові від 27.05.2021 у справі №520/5794/2020 сформулював правову позицію, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 (1762 грн.). Розгляд справи №260/10742/23 без залучення до розгляду справи Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України та їх структурних підрозділів, які реалізують повноваження встановлення посадових покладів, окладів за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний або тимчасовий характер: підвищень, надбавок, винагород, щомісячної премії та інших, умов та розмірів виплат, затвердження штатів або штатних розписів.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу, зазначену у п.3 ч.1 ст.294 КАС України, суд апеляційної інстанції з урахуванням  ч.2 ст.312 КАС України здійснює розгляд  апеляційної скарги в порядку письмового провадження.
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та позивач  повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи оскаржувану  ухвалу про повернення заяви представника відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №260/10742/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами 24.02.2025 заявник пропустив 30-денний строк, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 363 КАС України.
Ухвалою суду від 10.03.2025  у цій справі встановлено, що відсутність в штаті відповідача юриста не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, тому повторне обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду цією підставою є безпідставним.
При цьому, суд першої також зазначив, що факт касаційного оскарження судового рішення по даній справі, яке набрало законної сили, жодним чином не впливає на питання дотримання строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (тридцятиденний строк з моменту коли Заявник дізнався про існування нововиявлених обставин). Подання  відповідачем касаційної скарги не перешкоджало відповідачу одночасно звернутися із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, якщо відповідач вважав, що такі нововиявлені обставини існують.
Відтак суд дійшов висновку, що заявником у поданій заяві поважних причин пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не вказано та матеріали заяви не містять доказів наявності таких обставин, а тому підстави для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду із відповідною заявою відсутні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року у справі №260/10742/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії: 1) визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати місячного грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 23.01.2023, одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, грошової компенсації за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017; 2) зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату місячного грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 23.01.2023, одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, грошової компенсації за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017, з урахуванням виплачених сум; 3) визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як батьку, який має двох або більше дітей віком до 15 років, передбаченої частиною 1 статті 19 Закону України «Про відпустки» за період проходження військової служби у 2022-2023 роках; 4) зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як батьку, який має двох або більше дітей віком до 15 років, передбаченої частиною 1 статті 19 Закону України «Про відпустки» за період проходження військової служби у 2022-2023 роках.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року у справі №260/10742/23 набрало законної сили 10.10.2024.
В подальшому 24 лютого 2025 року представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №480/8325/24  з пропуском строків звернення до суду з такою заявою. 
На виконання ухвали суду  заявник подав клопотання про поновлення строку звернення з обумовленою заявою.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно зі  статтею 5 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Статтею 361 КАС України, визначено   підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами
1. Судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
2. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
3. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
4. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Згідно статті 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано:
1) з підстави, визначеної  пунктом 1  частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин;
2) з підстави, визначеної  пунктом 2  частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав (набрала) законної сили;
3) з підстави, визначеної  пунктом 3  частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду;
4) з підстави, визначеної  пунктом 1  частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України;
5) з підстави, визначеної  пунктом 2  частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок у кримінальному провадженні набрав законної сили;
6) з підстави, визначеної  пунктом 3  частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - особою, стосовно якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
Частиною другою статті 363 КАС України передбачено, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана:
1) з підстави, визначеної  пунктом 1  частини другої статті 361 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили;
2) з підстав, визначених  пунктами 2  і  3  частини другої та  частиною п`ятою  статті 361 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
З матеріалів справи убачається, що 24 лютого 2025 року представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 480/8325/24, в якій просив переглянути рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року по справі №260/10742/23 у зв`язку з нововиявленими обставинами згідно пункту 1 частини другої статті 361 КАС України.
За загальним правилом,  встановленим ч. 1 ст. 120 та  ч.1 статті 363 КАС України, строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу  суду починається  з наступного для, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких нововиявлених обставин.
Отож суду першої інстанції належало встановити обставини  дату  коли   відповідач у цій справі  дізнався або повинен був дізнатися  про існування нововиявлених обставин про які йдеться у поданій ним заяві.
Дослідивши матеріали справи колегією суддів  також установлено, що  з метою усунення виявленого судом  недоліку при поданні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідачем подано  заяви від 06.03.2025 та 10.03.2025 у яких представник заявника  вказав,  як підставу для перегляду рішення суду від 26.08.2024 року по справі №260/10742/23 у зв`язку з нововиявленими обставинами - неможливість виконання судових рішень без втручання в повноваження Кабінету Міністрів України та керівництва силових структур стосовно повноважень встановлення посадових покладів, окладів за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний або тимчасовий характер, та розгляд справи №260/10742/23 без залучення до розгляду справи Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України та їх структурних підрозділів, які реалізують повноваження встановлення посадових покладів, окладів за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний або тимчасовий характер: підвищень, надбавок, винагород, щомісячної премії та інших, умов та розмірів виплат, затвердження штатів або штатних розписів.
На підтвердження нововиявлених обставин представником відповідача подано витяг з постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», згідно якої установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Тобто з вказаних заяв про усунення недоліків заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що наведені заявником нововиявлені обставини, а саме: неможливість виконання судових рішень без втручання в повноваження Кабінету Міністрів України та керівництва силових структур та розгляд справи №260/10742/23 без залучення до розгляду справи Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України та їх структурних підрозділів, були встановлені відповідачем після ознайомлення з рішення суду від 26.08.2024 року по справі №260/10742/23.
Судом  першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що копію рішення від 26.08.2024 року по справі №260/10742/23 отримано відповідачем 27 серпня 2024 року о 20:30 год. Тобто 28.08.2024 відповідач був ознайомлений із змістом судового рішення, а тому із вказаної дати у відповідача виникло право на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Отже, звернувшись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами 24.02.2025 заявник пропустив 30-денний строк, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 363 КАС України.
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Слід ураховувати, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та яка з обставин, незалежних від сторони, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом. 
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
При цьому суд зауважує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Ухвалою суду від 10.03.2025 судом вже було встановлено, що відсутність в штаті відповідача юриста не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, тому повторне обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду цією підставою є безпідставним.
Стосовно ж  зазначеної відповідачем причини пропуску строків звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами   - відсутність штатного юриста до січня 2025 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  відсутність в штаті відповідача юриста не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, позаяк  відсутність у штаті відповідача юристів не позбавляло можливості відповідача звернутись за правничою допомогою до адвоката або до вищого керівного органу з метою організації надання ним за рахунок власних штатних ресурсів правової допомоги вказаному заявнику  у визначений  законом строк.
Крім того колегією суддів ураховано, що 21.01.2025 відповідач вже звертався до суду у межах даної справи із заявою про роз`яснення судового рішення із аналогічним обґрунтуванням, як і в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 24.02.2025. При цьому звернення відповідача із заявою про роз`яснення судового рішення не перешкоджало відповідачу одночасно звернутися із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, якщо відповідач вважав, що такі нововиявлені обставини існують.
Таким чином, наведені у заяві причини – відсутність штатного юриста, з яких представник відповідача просить поновити строк звернення до суду, не можна визнати поважними та об`єктивними причинами пропуску вказаного строку, оскільки наведені підстави для поновлення строку звернення до суду свідчать про те, що відповідач не вчиняв будь-яких дій в межах встановленого строку для захисту свого порушеного права та інтересів, що свідчить про пасивність поведінки відповідача у здійсненні права на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що незнання відповідача про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Стосовно зазначеної відповідачем причини пропуску строків звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами  внаслідок проголошення 28.01.2025 ухвали Касаційного адміністративного суду про відмову про касаційний перегляд судових рішень по справі №260/10742/23, то колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що факт касаційного оскарження судового рішення по даній справі, яке набрало законної сили, жодним чином не впливає на питання дотримання строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (тридцятиденний строк з моменту коли Заявник дізнався про існування нововиявлених обставин).
При цьому судом підставно ураховано, що  подання касаційної скарги не перешкоджало відповідачу одночасно звернутися із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, якщо відповідач вважав, що такі нововиявлені обставини існують.
Враховуючи установлені обставини, колегія суддів  приходить висновку, що приведені скаржником у поданій заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами причини не є поважними та об`єктивно непереборними, а також такими, що не залежали від волі такого скаржника. 
Як наслідок  суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції  про відсутність  підстави для задоволення заяви  скаржника про поновлення строку звернення до суду у цій справі.
Відносно ж решти доводів апеляційної скарги які стосуються суті нововиявлених обставин, то колегія суддів не надає їм правової оцінки, позаяк заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами позивачем подано з порушенням строку установленого п.1 ч.1 ст. 363 КАС України.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року про повернення заяви у справі № 260/10742/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави  подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос