ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 травня 2025 року           справа №120/16485/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 р. у справі № 120/16485/24 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 15.11.2024р. № 023830031205 про відмову в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 08.09.1989 на підземних гірничих роботах: з 07.07.1987 по 31.08.1987 у Шахті імені О.Ф. Засядька Донецького виробничого об`єднання по видобуванню вугілля (м. Донецьк) на посаді гірничоробочого очисного забою 4 розряду з повним робочим днем у шахті – 1 місяць 25 днів; з 16.12.1988 по 17.02.1989 у ОСОБА_2 . Засядька Донецького виробничого об`єднання по видобуванню вугілля (м. Донецьк) на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем у шахті на дільниці №4 – 2 місяці 2 дня; з 08.09.1989 по 28.03.1993 у ОСОБА_2 . Засядька Донецького виробничого об`єднання по видобуванню вугілля (м. Донецьк) на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем у шахті на дільниці ГКР – 3 роки 6 місяці 21 день;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати відповідно до пункту «д» частини 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до загального страхового стажу періоди навчання у Донецькому політехнічному інституті згідно диплому НОМЕР_2 від 22.06.1989 та даних трудової книжки НОМЕР_1 від 08.09.1989 з 01.09.1982 по 24.06.1985 – 2 роки 9 місяців 24 дні; з 06.05.1987 по 06.07.1987 – 2 місяці 1 день; з 01.09.1987 по 15.12.1988 – 1 рік 3 місяці 15 днів; з 18.02.1989 по 22.06.1989 – 4 місяці 5 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, відповідно до підпункту 14-6.2. пункту 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначити пенсію за віком з 08 липня 2022 року (з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку у 57 років з урахуванням зменшення пенсійного віку на три роки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 114 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 15.11.2024 № 023830031205 про відмову в призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні. У решті позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що згідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний номер, диплом, військовий квиток) загальний страховий стаж складає 26 років 11 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії.
Не зараховано до загального страхового стажу: періоди навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 22.06.1989р., оскільки навчання перетинається з військовою службою та потребує уточнення.
Враховуючи зазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з недосягненням пенсійного віку (60 років).
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
11.11.2024 позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся за допомогою сервісу електронних послуг вебпорталу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву з доданими документами щодо призначення пенсії за віком було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.11.2024 №023830031205, де зазначено таке.
Згідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний номер, диплом, військовий квиток) загальний страховий стаж складає 26 років 11 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії.
Не зараховано до загального страхового стажу; період навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 22.06.1989, оскільки навчання перетинається з військовою службою та потребує уточнення.
Разом із тим, визначальною умовою для відмови позивачу у призначенні пенсії у спірному рішенні вказано не досягнення пенсійного віку – 60 років.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Зміст норми частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV свідчить, що у працівника (чоловіка), який має стаж на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, в розмірі, що становить менше 10 років, а також страховий стаж в розмірі не менше 25 років, виникає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058-IV, на один рік за кожний повний рік зазначених робіт.
Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах, звертаючись до відповідача за призначенням пенсії, ОСОБА_1 виявив намір реалізувати своє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 114 Закону №1058-IV, оскільки вказана норма передбачає право на призначення пенсії за віком зі зменшення пенсійного віку за умови наявності пільгового стажу робити за Списком №1 менше 10 років.
При цьому, позивач зазначає, що на час звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач досяг 59 річного віку, страховий стаж відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 становить 31 рік 07 місяців 3 дні. Пільговий стаж на підземних роботах згідно даних трудової книжки за період з 1987 по 1993 рік складає 3 роки 10 місяців 18 днів, що передбачає зниження пенсійного віку на три роки, тобто, до 57 років.
Разом з тим, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії у спірному рішенні вказано, що загальний страховий стаж складає 26 років 11 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії та не досягнення пенсійного віку – 60 років. Підстави не зарахування спірних періодів до пільгового стажу, оскаржуване рішення не містить.
Щодо доводів, що не зараховано до загального страхового стажу періоди навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 22.06.1989р., оскільки навчання перетинається з військовою службою та потребує уточнення, суд зазначає наступне.
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08.09.1989р. позивач у період з 01.09.1982р. по 22.06.1989р. проходив навчання у Донецькому політехнічному інституті (записи №5, №6).
Крім того, позивачем надано диплом НОМЕР_2 від 22.06.1989р. про навчання в Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю технологія і комплексна механізація підземної розробки родовищ корисних копалин.
Згідно військового квитка НОМЕР_4 від 13.11.1989 року позивач проходив військову строкову службу з 25.06.1985 року по 05.05.1987 року. Також в п.4 військового квитка про освіту зазначено – вища Донецький політехнічний інститут в 1989 році.
Згідно п. «д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховують стаж навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах та на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації, в аспірантурі, докторантурі клінічній ординатурі. Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
В рішенні про відмову в призначенні пенсії від 15.11.2024 №023830031205, відповідач зазначав, що період навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 22.06.1989, не зараховано до загального страхового стажу, оскільки навчання перетинається з військовою службою та потребує уточнення.
Разом з тим, досліджуючи записи трудової книжки НОМЕР_1 від 08.09.1989р., диплому НОМЕР_2 від 22.06.1989р. та військового квитка НОМЕР_4 від 13.11.1989 року, стосовно навчання у Донецькому політехнічному інституті, суд приходить до висновку, що у загальному терміні навчання з 01.09.1982 року по 22.06.1989 року, була перерва на час проходження строкової військової служби з 25.06.1985 року по 05.05.1987 року та проходження виробничої практики.
Згідно форми РС-право період з 25.06.1985 року по 05.05.1987 року зараховано до страхового стажу як військова строкова служба.
Однак, відповідач не включив до загального страхового стажу періоди навчання:
з 01.09.1982р. по 24.06.1985;
з 06.05.1987р. по 06.07.1987, (з 07.07.1987 по 31.08.1987 виробнича практика);
з 01.09.1987р. по 15.12.1988, (з 16.12.1988 по 17.02.1989 виробнича практика);
з 18.02.1989р. по 22.06.1989.
Отже, враховуючи надані позивачем докази, суд вважає протиправною відмову управління у зарахуванні періодів навчання з 01.09.1982р. по 24.06.1985, з 06.05.1987р. по 06.07.1987, з 01.09.1987р. по 15.12.1988, з 18.02.1989р. по 22.06.1989 до страхового стажу при призначенні пенсії.
Згідно з ч.1 ст.44 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення пенсії здійснюється, зокрема, за зверненням особи.
Відносини з приводу правил та процедур звернення громадян за призначенням пенсії визначені приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1; далі за текстом - Порядок №22-1), п.п.1.1 Розділу І якого визначено форму звернення зацікавленої особи, а нормами Розділу ІІ визначено обсяг матеріалів звернення зацікавленої особи.
Проте, у даному конкретному випадку у межах спірних правовідносин саме такий стан виконання суб`єктом владних повноважень власних процесуальних обов`язків не має жодного юридичного значення, оскільки згідно з ч.3 ст.44 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Аналогічні вимоги до реалізації владної управлінської функції суб`єкта владних повноважень з приводу вчинення управлінських волевиявлень стосовно призначення громадянам пенсій сформульовані як у п.1.8 Розділу І Порядку №22-1 (де указано, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія), так і у п.4.2 Розділу IV Порядку №22-1 (де указано, що працівник пенсійного органу повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Також аналогічні вимоги до функціонування пенсійних органів сформульовані у п.п.2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485) де указано, що Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.
З наведеного слідує, що законодавець одночасно, як наділив органи системи ПФУ правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, так і обтяжив обов`язком витребування недостатніх відомостей і документів.
Суд вважає, що таке тлумачення змісту обов`язку суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах є цілком релевантним правовим висновкам постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та постанови Верховного Суду від 08.02.2021р. у справі № 487/68/17.
Доказів, що відповідачем на дотримання вимог Пункту 4.2 Порядку позивачу надавався на дооформлення відповідний тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством суду не надано.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що пенсійний орган фактично переклав юридичну відповідальність за належне та правильне оформлення додаткових документів для підтвердження пільгового характеру роботи, та періоду навчання що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому зазначена відмова у врахуванні до пільгового стажу періоду трудової діяльності позивача без вчинення відповідних дій з боку органу Пенсійного фонду не може бути кваліфікована у якості обґрунтованого, добросовісного та розсудливого рішення.
Враховуючи викладене, рішення відповідача прийнято передчасно, без підрахунку належним чином пільгового та страхового стажу позивача із врахуванням даних стосовно спірних періодів, зазначених у наданих документах та без врахування своїх обов`язків та повноважень, а тому підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 р. у справі № 120/16485/24 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 р. у справі №120/16485/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді                                                                                                                                 А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Геращенко